În acea duminică, eu...
De ce ai vrut să mergem deodată în parc, Emi?
O să cazi! Coboară!
Voi fi pianistă!
În mijlocul locului de joacă,
mi-am ales viitorul de pianistă.
Am renunțat la toate celelalte posibilități și am ales-o pe aceasta.
Întoarce-te!
Bine ai venit!
Unde-ți sunt bunele maniere?
Bună! Sunt Yuriko Ochiai.
Cum te cheamă?
Eu vreau...
Vreau să fiu o pianistă care să-i inspire și pe alții!
Voi putea să cânt și eu la pian așa?
Întoarce-te!
Dacă îți dorești cu adevărat.
Sunt convinsă că muzica îți va răspunde.
Pianul te va asculta.
Pot să cânt?
Desigur.
E singurul sunet pe care pot să-l scot.
Însă felul în care cânta băiatul...
Era ca o mare de floarea-soarelui.
Kousei Arima, tânjeam să fiu ca el.
Toți muzicienii au început de undeva.
Până și Mozart sau Beethoven.
Până și persoana care te-a inspirat să vrei să devii pianistă.
Ce îți vei dori de la muzica ta?
Ce dorință vrei să-ți împlinească?
Eu...
Vreau să cânt la pian ca băiatul acela.
Vreau să urc pe scenă cu el.
În felul acesta, știu sigur...
că voi putea vedea ce vede el.
Cântă din suflet! Pianul meu!
Cântă din suflet.
Ce zici de fata asta?
Nebunie curată.
Bravo, a fost uimitor!
CULISE
Eu...
Ce urmează oare? O declarație de dragoste?
Îmi pare rău.
Mă duc să mă schimb.
Să nu răcești.
Spune-i odată!
Cuvintele sunt de prisos acum.
Pianul mi-a dezvăluit toate sentimentele.
Vom lua o pauză. Jurizarea va începe în 15 minute.
Ai văzut-o pe fata care a plecat?
Cred că a uitat să-și ia pastilele.
- Am văzut o frumușică! - Ce este, Tsubaki?
În curând, va urca pe scenă Kousei și am emoții.
E mult mai ușor când e vorba de mine!
Dar nu o să cânți tu, Tsubaki,
așa că relaxează-te!
Știu.
- Dar se va descurca Kousei? - O gagică mișto!
Cred că tremură de frică după concertul ăla uimitor.
Nu cred așa ceva.
Doar e bărbat!
Va începe jurizarea.
Îmi sare inima din piept.
Arima a ales piesa lui Chopin, Studiu, Op. 25, Nr. 5.
Incredibil!
Până acum, Arima ne-a demonstrat mereu
că poate interpreta fără cusur piese dificile.
De aceea l-am provocat cu Studiu, Op. 25, Nr. 11.
Sunt convinsă că și Takeshi.
Însă piesa aleasă de Arima nu poate fi considerată una dificilă.
E inacceptabil.
Cum ai ales piesa lui Kousei?
A căzut pe 25-5.
Ai ales cu un creion?
Un creion.
Nu conta opera aleasă.
Important era să participe.
Chiar nu ar fi contat deloc.
Kousei Arima.
- Pregătește-te, te rog! - Bine.
O să simtă inspirația prin simplul fapt că se află aici.
Sigur o va vedea ca pe o provocare.
Ceilalți pianiști nu-i vor permite să rămână în urmă.
Nu-i vor permite să se oprească.
Arima e un muzician, până la urmă.
Ce ciudat! O fi din cauză că au trecut doi ani?
Îmi sare inima din piept.
E o atmosferă apăsătoare.
Oare e din cauză că i-am urmărit pe cei doi cântând?
Fără nicio reținere, dau tot ce am mai bun, până îmi tresaltă sufletul!
Priviți cine sunt!
Uitați-vă la mine!
Sunt exact ca voi.
Sunt sigură că secundarul va porni.
Timpul va curge din nou.
Kao?
Nu știam că muzica poate fi așa de plină de culoare, că are și miros.
Ești gata?
Sigur va face un pas înainte.
Că muzica îți poate face sângele să clocotească.
Uite-l!
- E Arima. - Arima.
Arima.
Acum am și eu emoții! Vreau să merg la baie.
A sosit, în sfârșit.
Ești pregătit pentru călătorie?
Hai să ne jucăm cu mingea!
Poți să te joci, nu?
Tsubaki. Fac repetiție cu mama.
Poftim? Iar?
De unde ai vânătăile alea?
Mă grăbeam și m-am lovit din greșeală.
Ce împiedicat ești!
Kousei, hai mai repede!
Ce m-a speriat!
Îmi pare rău, dar mă cheamă mama, Tsubaki. Ne vedem altă dată?
Bine, succes!
CHELSEA
Ia loc!
Să începem, Kousei.
Nu alergați pe holuri!
Bine!
Ți-am adus rufele, mamă.
Kousei.
Cum a fost la Concursul Nagai?
Am luat locul întâi.
Uite diploma!
Dar ai avut mari probleme la Haydn.
Am exersat foarte mult.
Bravo ție!
Deja mă simt mai bine.
Realizările tale sunt cel mai bun tratament pentru mine.
O să mai iau locul întâi, dacă te face să te simți mai bine.
Iau locul întâi de câte ori vrei.
Deci...
Ce se întâmplă?
De ce stă țintuit în loc?
Nu ezita, nu-ți fie teamă!
La naiba! Mă copleșește.
Tuturor ne e teamă.
Haide!
Kousei, din nou în lumina reflectoarelor.
S-a întors.
Invincibilul, pianistul dintr-o altă categorie.
Kousei Arima pe care îl admiram...
S-a întors, cu acuratețea sa de neegalat.
Muzica lui oglindește perfect partitura.
Pianul ca de oțel, la care noi nu avem acces.
El e Kousei Arima de acum doi ani.
Aud notele.
Degetele mi se mișcă. Redau partitura așa cum am memorat-o.
Pot cânta doar din memorie.
Dar tu cum ți-ai dori să cânți?
Așa am cântat dintotdeauna.
Așa trebuie.
Muzicianul trebuie să reflecte partitura.
Altfel, nu vei câștiga.
Vei lua locul întâi din nou pentru mine, nu-i așa, Kousei?
Și azi ai cântat la pian?
Am venit să cumpăr mâncare.
Tata e plecat în delegație. E pentru mine și mama.
Numai sendvișuri cu ouă!
Ai o dietă dezechilibrată.
Nu mă lasă să folosesc cuțite.
Îți aduc eu ceva de mâncare.
Ne-a rămas ceva de aseară.
Ce mai face mama ta, Kousei?
Mama zicea că nu se simte prea bine.
O să o interneze curând.
De ce?
Sunt sigur...
E numai vina mea.
Poftim?
Nimic.
Mama s-a supărat pentru că nu cântam așa cum voia.
De asta și-a distrus sănătatea.
Așa că voi lua locul întâi
ca să se însănătoșească.
LOCUL I: ARIMA KOUSEI
COPILUL-FENOMEN
Arima a luat iar locul întâi?
Metronomul uman, nu?
Să se ducă odată peste hotare!
Anost și insipid.
Îmi stă în cale!
E doar marioneta mamei lui!
Gura!
Nu știți despre ce vorbiți.
Sunt singurul care îi ia partea mamei.
Data viitoare, mama va veni de la spital la concertul meu.
Și-a revenit mama ta? Ce bine!
Pariez că e grație vizitei mele! Sunt așa de chipeș...
Și grație bomboanelor.
Nu cred că mama lui Kousei le-a apreciat.
Intrarea din stânga, cu fața spre public.
Un loc din care o pot vedea. E locul mamei mele.
A venit și mama azi.
Da, mulțumesc.
Vedeți voi,
pentru ca mama să-și revină,
ca să fie fericită,
o să cânt din tot sufletul!
Ce faci, Saki?
Asta numești tu interpretare?
De câte ori ți-am zis să urmezi partitura?
- Să te ia naiba! - Gata, Saki!
- Ești prea dură. - Arima a cântat bine.
O să chem un angajat.
Greșești, te lași copleșit de sentimente!
Nu te culci până nu îți iese perfect!
De ce nu poți cânta nici o piesă ușoară?
Nu ești bun de nimic!
Fac repetiție cu mama.
Poftim?
Greșești întruna!
Puștiul e plin de vânătăi.
De asta poartă numai mâneci lungi.
Cum să fii așa de dur cu un copil?
E un monstru.
Cum îndrăznești să arunci partitura? Să-ți fie rușine!
Nu voiam decât să te fac fericită.
Chiar și când voiam să mă joc cu Tsubaki și Watari, chiar și când mă loveai,
am suportat și am continuat repetițiile.
Voiam doar să te însănătoșești.
Voiam doar să fii fericită.
Și totuși...
Îmi doresc să mori!
Au fost ultimele cuvinte pe care i le-am adresat mamei mele.
Kousei?
Vei participa la finală?
Dacă tot am trecut de preliminarii...
Știu că e cumplit.
Abia a murit mama,
iar pe mine mă preocupă concursul de peste câteva zile.
Chiar e cumplit.
Te simți bine?
Sigur că da.
Așa am fost învățat.
Nu-mi amintesc chipul mamei din acea zi.
Era ca o gaură neagră, îndreptată spre mine.
Abia i-a murit mama, nu-i așa?
Cum poate să cânte așa de degajat?
Nu a greșit deloc. Își vede de treabă ca de obicei.
Așchia nu sare departe de trunchi.
Intrarea din stânga, cu fața spre public.
Locul din care o pot vedea.
E locul preferat al mamei mele.
Asta e...
Asta e pedeapsa mea.
Așa e, asta e pedeapsa ta.
Înțelegi, nu-i așa? Dragul meu Kousei.
Notele...
Ce?
Nu mai aud pianul...
Se pierde.
Se zvonește că Arima nu mai aude notele.
EPISODUL 9 REZONANȚA
EPISODUL 10 LUMEA NOASTRĂ
Subtitrarea: Laura Somandru