Haide, Kousei! Nu plânge din cauza unui genunchi julit!
Ești bărbat, nu?
Glezna mea a făcut „trosc”.
Exact așa, „trosc”. Ușurel...
E vina ta, fiindcă m-ai pus să mă dau de-a dura pe deal!
Taci odată!
Dar slavă Cerului că te-ai rănit numai la picior!
Dacă te-ai fi rănit la mâini din cauza mea, mama ta m-ar fi omorât.
Nu mai plânge, nerodule! Mă faci și pe mine să plâng.
Poftim, un prosop și haine de schimb.
Îți pun uniforma în uscător.
Mulțumesc.
Unde ți-e familia?
Tata călătorește mult, în interes de serviciu.
E mai mare decât credeam.
Poftim! Cafea e bine?
Sau lapte cald...
Ce... ce naiba?!
Scuze.
Dacă vrei să cânți frumos, trăiește într-un mediu frumos!
Mai întâi, curățenie! Aerisește aici!
- Ești vecina lui, Tsubaki! - Nu e ceea ce pare!
Kao?
În hainele lui Kousei? Cu părul ud?
Ce?!
Chiar e entuziastă Tsubaki.
Nu cumva e doar furioasă?
Cred că o veselie falsă e mai bună decât nimic.
Ăla sunt eu?
Da! O casetă cu ce-ai cântat adineauri.
Bucata cântată e din Chopin, Studiul Op. 25 Nr. 5.
Nici gând!
Tempoul și sunetul sunt complet desincronizate! N-am cântat eu!
Cânți oribil.
Să concurez în halul ăsta? Mă retrag. Exact, încă pot...
Ți-am trimis deja formularul de înscriere.
Ăla e portofelul meu?
Deci ce concurs e?
E Concursul de Muzică Maihou.
Un concurs național, în urma căruia mulți muzicieni s-au afirmat.
Dacă vei câștiga faza națională, ai putea chiar să cânți peste hotare!
Super!
Ceea ce spune Kao pare ceva din altă lume.
Trebuie să studiez cu un profesor.
Acceptă realitatea! Asta e o provocare.
O să dovedești că poți cânta chiar dacă nu auzi notele.
„E nevoie de curaj ca să străbați ape necunoscute!”
- Cine a spus asta? - Snoopy.
- Un câine? - Ham!
Imaginea din minte e importantă.
„Înainte ca degetele tale să atingă clapele,
trebuie să stabilești în minte felul în care vei cânta.”
Anton Rubinstein.
De ce cânți la pian?
O faci pentru tine? O faci de dragul cuiva?
Cum vrei să cânți bucata asta?
Cum vrei tu cel adevărat să cânți Chopin?
Oricum, succes!
Voi doi preluați de aici!
- Puți a transpirație! - O să joc dur!
Pauza e pe sfârșite.
Mori!
Bine.
Iată-ne din nou, tu și eu...
Chopin. Kou e cea care cântă?
Deci el a început să cânte iar?
Poate că ar trebui să-i duc o gustare.
- Ce imagine ai în minte? - O trăsură pe piatră cubică, în Europa...
Deloc original! Lipsă de imaginație!
Imagine?
- Ouă ochiuri la micul dejun... - Banal! Lipsit de romantism!
Imagine!
Imagine.
Ce e totuși o imagine?
E diferită de modul în care interpretezi muzica?
Cum vrei să cânți bucata asta?
Cum vreau să...
cânt bucata asta?
Seamănă cu un înger.
Câtă vreme nu spune nimic.
Cum e cu etapa regională?
Suntem mai pregătite ca oricând. Nu mă tem decât de o rănire.
Voi ce faceți?
Zilele trecute, lui Arima îi ieșea fum pe urechi.
Totuși, cred că e foarte aproape.
Poate că se forțează prea mult.
Se cam clătina, pe coridor.
Chiar vreau să cânte la pian, dar nu vreau să sufere.
În clipa asta, Arima încearcă să transforme acea suferință în note.
Își dezvăluie durerea, suferința... chiar și eul lui, care se zbate.
Așa va ajunge să sălășluiască în interiorul muzicii.
Așa cântăm muzică în care e viață.
Arima a ajuns deja la mijlocul drumului. Sunt sigură.
Noi...
Kao, de ce îl sprijini atât de mult pe Kousei?
Cred că ar trebui să spun...
E ca un frățior incapabil, poate?
Kousei...
nu e deloc incapabil.
Pa!
Da, ne vedem mâine.
Salut!
Sunt în drum spre casă, vin de la antrenament.
Tu ce faci?
Și eu sunt tot în drum spre casă.
Zilele astea, mereu mergem spre casă la aceeași oră.
Tsubaki?
În acea relație,
nu-i loc și de mine.
Ce se-aude?
- Saito? - Da.
De ce nu ieșim împreună?
SALA PENTRU REPETIȚII MUZICALE
Cum vreau să cânt bucata asta muzicală?
Pentru ce?
Bravo!
LAPTE
Pentru cine vreau să o cânt?
De ce nu pui punct pe ziua de azi?
E beznă totală afară. Luna e așa de frumoasă!
Mai stau puțin.
Ești supărat pe mine?
A spus Tsubaki ceva, cum că ai suferi.
Știam și eu asta.
Mi-am dat seama când ți-am văzut camera.
Neputând să-ți auzi muzica,
încerci să renunți la pian.
Chiar dacă îl folosești drept punct de sprijin.
De asta îl ascunzi sub praf și cărți, încercând să-l ignori.
Îl iubești, dar nu te poți apropia de el.
Îți lipsește, dar nu te poți atinge de el.
Chiar dacă ești mâhnit și suferi,
eu mă prefac că nu văd.
„Cântă la pian! Exersează mult!” Spun lucruri foarte responsabile.
Suferi din cauza mea.
Iartă-mă!
Tu ai fost cea care a șters tot praful ăla.
Ți se pare că sufăr?
Asta nu e bine.
Dar bineînțeles că voi suferi.
Voi străbate ape necunoscute, nu?
Să accept o provocare și totodată să creez ceva e chinuitor.
Dar mă simt împlinit, așa că îți mulțumesc.
Lumea mea se schimbase deja de mult.
Numai că nu-mi dădeam seama.
Pentru că ai îndepărtat tot praful care se adunase peste mine...
îți mulțumesc.
Pentru că m-ai descoperit.
Din acea zi, lumea mea, chiar și claviatura...
au prins culoare.
Puți.
Fata care îl place pe cel mai bun prieten al meu.
Parcă ascunzându-ne de luna argintie,
stăm amândoi în sala asta de muzică, în miez de noapte.
Parcă n-ar mai fi nimeni pe lume, în afară de noi.
Începem acum întâlnirea pentru etapa regională.
Mai întâi, echipa de fotbal...
Ce noroc aveți că v-ați născut în această epocă!
Veți avea ocazia să-l vedeți pe Ryota Watari devenind vedetă!
Frate, sunt bun!
O să vă ofer tuturor... distracție!
Să reluăm. Următorul...
SALA PENTRU REPETIȚII MUZICALE
Jalnic.
Plictisitor.
Mediocru.
Banal.
Văd însă că ai învățat bucata asta pe de rost.
Chiar dacă execut perfect partitura, asta nu schimbă nimic.
Chopin îmi șoptește.
„Unde ești tu, în toate astea?”
Hai la meciul din etapa regională! Mai schimbăm peisajul.
Mai bine nu. O să fiu ca înainte, dacă las totul așa.
Voi depăși perfecțiunea.
Ca tine.
Ba nu! Vom merge să susținem echipa.
Dacă te închizi aici, o să te sufoci.
Muzicienii au nevoie de timp ca să admire cerul!
- Ultima rundă! - Strângeți rândurile!
Nu lăsați să treacă nimic!
Contăm pe tine, Tsubaki. Dacă nici măcar nu egalăm...
Știu.
Haide, Tsubaki!
Kousei...
Aruncă!
Un violonist celebru a spus odată:
„Muzica transcende cuvintele.”
- Ratare! - Tsubaki!
Făcând schimb de note, ajungeți să vă cunoașteți,
să vă înțelegeți.
Aut!
Hai, triplă campioană!
De parcă sufletele v-ar fi conectate, iar inimile vi s-ar suprapune.
E o conversație purtată prin intermediul instrumentelor.
Un miracol pe care armonia îl creează.
În acel moment, muzica transcende cuvintele.
Nu ți se pare groaznic?
Să pună o fată să-l care în spate!
Da, însă fetele sunt mai înalte, în copilărie.
Nu despre asta e vorba! Eu mă refer la inima unei fete inocente.
Chiar dacă, de obicei, e un incapabil,
când cântă la pian, e uimitor.
Zilele trecute, a ridicat publicul în picioare...
Am spus ceva amuzant?
E mereu la fel.
Vorbești întruna despre Arima.
Așa! Prin spațiul liber!
Ura, Tsubaki!
Nu-mi place asta!
Știu că nu am niciun drept să simt asta.
Dar tot nu-mi place!
Pur și simplu, nu-mi place.
Eram mereu împreună. Îi eram mereu alături,
și când era vesel, și când suferea.
Dar îmi dau seama că el e departe de mine acum...
Nu sunt eu alături de el. E altcineva acolo.
Tsubaki!
Oprește-te!
Nu-mi place asta! Uită-te odată la mine!
Nu te uita la altcineva așa!
Afară!
Sfârșitul jocului!
Tsubaki, merg acasă pe aici.
Dar casa ta e încolo, Kashiwagi.
Lasă-l pe iubitul tău să te consoleze!
Iubit?
Saito?
Kousei?
Salut!
Salut...
Kousei, e jenant.
Nu se uită nimeni.
Dar nu și-a mai dat nimeni seama.
Și de când ne știm noi doi?
Unde e Kao?
S-a dus acasă. A zis: „Du-te singur la Tsubaki!”
După ce ne-am rostogolit atunci pe deal,
m-ai cărat exact așa, chiar dacă erai rănită.
Apoi, ți s-a umflat glezna cât o minge de handbal.
Adevărat?
Nu te-ai schimbat deloc de când eram mici.
Ba m-am schimbat.
Inima mea e mereu nehotărâtă.
Frumoasă încercare. Dar eu știu totul despre tine.
Nu trebuie să ai vreodată rețineri față de mine, bine?
Mereu ți-ai făcut multe griji din cauza mea,
așa că lasă-mă să-mi fac și eu griji pentru tine, din când în când.
Poate că sunt un frățior ciudat, dar îmi voi da toată silința.
Îmi voi da toată silința. Așa că...
Vreau ca Tsubaki cea fericită să se uite la mine.
Fiindcă ar fi jalnic să mă cari tu mereu în spate.
Totuși, trebuie să spun... ești mai ușoară decât pari.
Deci ești fată, până la urmă!
Ce vrea să însemne asta? E ciudat!
Ai dreptate, am spus un lucru ciudat.
Cred că anotimpurile sunt pe cale să se schimbe.
Cui îi pasă de muzică? Cui îi pasă de cuvinte?
Avem lungul timp pe care l-am petrecut împreună
și avem foarte multe amintiri mici și prețioase.
Data viitoare...
Data viitoare, te car eu în spate, bine?
Am pierdut! La naiba, am pierdut din cauza mea!
După ce am luptat toate atât de aprig! Sunt atât de necăjită!
Chiar dacă-s necăjită acum...
Mă omoară glezna!
Chiar dacă sunt deprimată
și mă doare glezna...
Am pierdut meciul!
...iar ochii îmi sunt înecați în lacrimi...
Chiar dacă mă simt mai rău ca oricând,
mă întreb de ce stelele scânteiază așa.
Mirosul sălii de muzică din părul lui...
Îi aud respirația ușor neregulată.
Umărul lui, ud de lacrimi, e atât de cald!
Sunt alături de el.
Aș vrea ca timpul să se oprească în loc.
Bună dimineața!
Asta e lista cu concurenții de la Maihou. Uită-te la numele marcat!
O să te motiveze.
De doi ani aștept!
E timpul să mă răzbun pentru toți anii aceia de umilință!
Văd că ai aflat deja.
Ce?
N-are rost s-o faci pe toanta. Pari foarte însuflețită.
Ți se pare.
Mă tot întrebam ce pui la cale, iar acum ai apărut, în sfârșit.
Așteaptă numai! O să șterg cu tine pe jos data viitoare!
KOUSEI ARIMA GIMNAZIUL SUMIYA
Kousei Arima!
EPISODUL 6 ÎN DRUM SPRE CASĂ
EPISODUL 7 ȘOAPTE DIN UMBRĂ
Subtitrarea: Clara Petrișor