Ascultă-mă, Kousei,
citește și răscitește partitura asta
și apoi cânt-o și răscânt-o.
Doar așa te vei perfecționa.
O vei interpreta în esența ei,
întocmai cum a intenționat compozitorul,
perfect și precis.
Iar te-ai abătut! De câte ori să-ți mai spun?
Nu te culci până nu-ți iese!
Uită-te bine la ea!
Totul e acolo, pe partitură.
Arima iar e pe locul întâi?
Mama lui a fost eleva domnului Hashimoto.
Probabil are partitura lipită pe ochelari!
Așa ascunde vânătăile.
Exersează câte șapte, opt ore în fiecare zi!
Când se mai joacă?
Mulți n-ar suporta o viață ca asta.
E ca un robot.
Habar n-au ce spun.
Sunt tot ce are mama pe lume.
Să-i dăm bice!
Dar vă veți descurca? Ați apucat să repetați?
Nicio grijă, ne descurcăm! Pentru că suntem tari!
Nu subestimați sportivii! Veți ajunge la timp să repetați!
Nu trebuia să fiți la școală? A cui e bicicleta?
Lasă fleacurile!
SALA TOWA
Am ajuns la fix și teferi!
Kousei!
Suntem aici!
- Am ajuns! - La treabă!
Vă mulțumesc amândurora! Plecăm!
Kousei, nu poți participa încălțat în teniși!
- Repede! - Pantofii mei sunt mai potriviți.
Tsubaki, Watari...
Mersi. Mă duc.
Valea, cap-sec!
- Nu prea avem timp. Fugi! - Mai încetișor!
Mișcă!
Crezi că o să se descurce Kousei?
Primăvara bate la ușă.
Ce? E aproape luna mai, când cad petalele de cireș.
Da, însă eu știu...
că va veni primăvara.
AL DOILEA CONCURS ANUAL TOWA VIOARĂ - GIMNAZIU
Urmează numărul 12, Nashida. Pregătește-te, te rog!
Bun. Obiectivul e primul loc!
Da, să trăiți!
Câtă tensiune!
Voi lupta din greu!
Nebunie curată!
Trebuia să exersez ore în șir, să știu notele cu fiecare fibră a trupului,
să le finisez așa de bine, încât să nu mai am nevoie de partitură.
Însă voi citi de pe foaie, acompaniind pe altcineva.
În plus...
E o violonistă imprevizibilă, dusă cu pluta!
Sunt pregătită.
Ce tempo să folosim? Unul îndrăcit?
E nebunie curată. E inconștiență!
Nu am cum să interpretez onorabil.
Îmi stă bine rochia?
E nouă-nouță!
Dacă dau înapoi cu curaj, nu va durea atât de mult.
Așa, doar ne vom umili!
Mă ignori?
Ce?
Te-ai liniștit?
Ce-ți veni?
Uită-te la mine!
Ridică privirea și uită-te la mine!
Mereu te uiți în pământ.
De asta ești prizonierul partiturilor.
Nu te teme! Știu că te vei descurca.
Ai ascultat piesa în pauzele de prânz. Partitura era mereu la vedere.
Te cunosc. Știu că o poți face.
Mozart ne spune de sus: „Aventurați-vă în călătorie!
Porniți fără să vă simțiți rușinați.”
Hai să ne facem de rușine ca niște nebuni!
Împreună!
Numărul 14, Kaori Miyazono, pregătește-te, te rog!
Să mergem!
Ascultă, Kousei!
O vei interpreta în esența ei. Totul e acolo, pe partitură.
Firesc.
Bizar.
Când sunt cu ea, parcă aș fi într-un montagne russe.
Ea e o călătorie în sine, fără vreo destinație precisă.
Ești întruchiparea libertății.
Ba nu.
Muzica e libertatea.
Tăcerea este a noastră.
Toți cei de aici...
așteaptă ca noi să dăm viață notelor muzicale.
Să pornim în aventură!
Saint-Saens ne așteaptă!
- Iată-i! - Kaori a mea!
O acompaniază un puști.
Stai! Să fie oare...
Te așteptam, Kaori Miyazono.
Are alt acompaniator. Și e un puști.
- Ce faci? - Nu reușesc să potrivesc scaunul.
Grăbește-te, melcule! Aranjează-l cu ambele mâini!
Mi-e cunoscut de undeva.
E Arima. Pianistul.
Arima?
Așa deci! Puștiul e Kousei Arima?
Da. A crescut, dar îi recunosc chipul. Arima.
Kousei Arima.
Deci se cunosc? Și el o acompaniază?
- L-am reglat. - Doamne!
Un stil sintetic și unul natural. Nu se potrivesc deloc.
Ce număr or fi pregătit?
Elohim, Essaim. Elohim, Essaim. Te implor!
Ce-i cu moaca aia împietrită?
O piesă dedicată virtuozului violonist Sarasate.
Introducere și Rondo Capriccioso, de Saint-Saens.
Am început bine. Aud și notele.
Mă bucur că am ales piesa asta.
S-ar putea să sune fals pe alocuri,
dar, dacă ascult atent vioara și stau cu ochii pe partitură...
Nu e o piesă dificilă tehnic.
Kousei cântă din nou la pian.
Kaori Miyazono.
Spre deosebire de prima probă, acum este docilă.
Poate de dragul lui Arima?
Și acum își dă arama pe față!
Grozav!
Notele.
Dispar.
Nu aud sunetul pianului.
Ce se petrece?
Acompaniatorul.
Nu se sincronizează.
Kousei!
Acompaniatorul care n-a cântat fals nicio notă,
cu interpretarea lui precisă, începe să o ia razna.
Nu aud. Sunt cufundat în abisul mării.
Sunt singur aici. E întuneric.
E întuneric. În abisul mării...
Voi fi singur cu desăvârșire.
Lovește clapele, dar nu o acompaniază.
Ce acompaniator prost!
Păcat. Îmi plăcea vioara.
Deși îți lipsea experiența, până acum te-ai descurcat.
Ce te-a apucat brusc, Arima?
Pianul distruge interpretarea!
Fir-ar să fie!
Lovesc cu forță clapele! Atunci, de ce?
De ce nu mă aud cântând?
Probabil că a procedat isteț. Va pierde puncte,
dar, dacă ar continua să cânte, violonista ar avea de pierdut.
Ce oribil a cântat la pian!
Nu-i strica numărul!
Nu trebuia să fi cântat deloc.
Îmi pare rău. Dacă aș continua să cânt...
De-aș cânta, ți-aș face rău.
Nu se poate! Și violonista s-a oprit!
- Sunt descalificați? - Nu, dar...
N-am pomenit așa ceva!
S-a zis cu ei.
De ce s-a oprit?
Nu trebuia să se ia după pianist!
Ea era grozavă!
Fii fără grijă!
Știu că putem reuși împreună.
Tu mă vei acompania!
Trebuie să cânți!
Te vreau pe tine.
Voi cânta din tot sufletul,
ca oamenii să nu mă uite niciodată.
Sunt muziciană.
De la capăt!
Poate ne așteaptă doar un drum întunecat.
Dar trebuie să crezi și să mergi mai departe.
Să crezi că stelele îți vor lumina calea, cât de puțin.
Hai...
Să pornim în aventură!
Au voie s-o ia de la capăt?
Da, dacă se încadrează în timp.
Când intervalul se va scurge, nu vor mai putea cânta.
Concursul s-a încheiat pentru fata aceea.
Atunci, de ce mai cântă?
Ce faci, Kousei? O lași pe Kaori să cânte singură?
Kousei!
Pentru tine...
Pentru tine, caut din nou un pretext.
Știu că putem reuși.
Îți citeam hotărârea în privire.
Tu ce anume ai văzut la mine?
Mă ai pe mine.
Ridică privirea și uită-te la mine!
Uită-te la mine!
Fii tare!
- Așa, da! - Kousei!
A început să cânte.
Dar tot nu se sincronizează.
Ce vei face, Arima?
Concentrează-te...
Concentrează-te!
Sunetul și notele dispar într-o veselie.
Dar, toată săptămâna, am avut partitura la vedere.
Am ascultat piesa în pauzele de prânz.
Să scot la lumină ce zace în mine!
Concentrează-te...
Concentrează-te!
Ascultă, Kousei!
Nu cânta atât de violent!
Ești una cu pianul.
Dacă-l atingi cu blândețe, îți va zâmbi.
Dacă-l lovești cu forță, se va înfuria.
Atinge-l ca pe creștetul unui bebeluș!
Bine. Din nou!
Strălucește mică stea
Că tu ești minunea mea
Ca un diamant pe cer
Tu ne-nvălui cu mister
Strălucește mică stea
Că tu ești minunea mea
Dacă nu auzi sunetul, imaginează-ți-l! Cântă cu fiecare fibră a trupului!
Să scot la suprafață tot ce mi-a lăsat mama moștenire!
Hai, Amicule A...
Nu cuteza să mă eclipsezi!
Glumești?
Kousei, Kao! Sunteți grozavi!
Ce frumoasă e!
Revoltător!
Cântă cu sălbăticie amândoi. Parcă e o înfruntare!
Iar publicul e vrăjit de duelul lor.
Desigur, el nu e în apele lui. Nu e un acompaniator.
E solist, la fel ca ea.
Ea îmi dă aripi. Puterea ei se îngemănează cu bătăile inimii mele.
Îți aud muzica.
Ești aici.
Aprilie se va încheia în curând.
Bravo!
Ați fost minunați!
Grozav!
Bis!
Ăsta e un concurs serios, nu circ!
Aerul condiționat uscat...
Mirosul prafului.
Eu... mă aventurez într-o călătorie.
EPISODUL 4 CĂLĂTORIA
EPISODUL 5 CER NOROS
Subtitrarea: Irina Para