(japonsky) Je jedno, co udělám.
Stejně se proti mně vždycky spolčí.
Hele, nefňukej!
Je to trapný.
Když já ty slzy prostě neudržím.
Příště budou brečet oni.
To říkáš vždycky, ale zatím jsme nikdy nevyhráli.
Protože to pokaždé vzdáš!
Jak jsem ti ukazoval. Takhle…
(korejsky) Noo!
Tak čau! Dneska mám tu oslavu.
Nezapomeň mi přinést ty tetiny rýžové koláčky!
Tati!
Uhni! Páchneš česnekem.
Noo, nech toho.
Na dnešní oslavě nejde jen o tvého bratříčka.
Musíš pochopit,
že ještě nedávno řada našich miminek do roka zemřela.
Tahle oslava je pro nás všechny.
Já nevím.
Mám pocit, že jde vždycky jen o něj.
Noo,
teď jsi starší bratr.
Bratříček na tebe bude v mnohém spoléhat.
Vážně jsem taky měl oslavu prvních narozenin?
Jak bych o něčem takovém mohl lhát?
Tehdy jsme to měli těžší,
ale nikdy ti nic nechybělo.
Za to můžeš poděkovat mamince.
A určitě jsem si vybral to červené vlákno?
Ani nevíš, jakou jsme z toho měli radost.
To mi ale tak úžasný život nepřinese, ne?
Proč jsem jen nevzal luk a šíp?
Noo,
věř mi, dlouhým životem nemáš co pohrdat.
Tak ať si Mozasu kouká vybrat mince.
Jí za dva, tak by měl být bohatý.
Tati, proč se směješ? Myslím to vážně.
Měl by ses za to modlit.
Vítám vás na oslavě synových prvních narozenin.
Jak vidíte, jen prospívá.
Bůh nám požehnal.
Tato tradice doldžabi
nás pojí nejen s vámi všemi, ale i s našimi předky…
To stačí.
Tohle není kázání.
Můj bratr se nemůže dočkat, jaký osud si můj syn zvolí.
Což mu to můžu upřít?
Je načase, aby si Mozasu zvolil svůj osud.
Nemůžu vybírat za něj?
Mozasu, vybírej!
AUTORKA KNIŽNÍ PŘEDLOHY
Pačinko
Tak,
blíží se to?
Konec.
Připravte se na to.
Má… silné bolesti?
Neřekne nám to.
Ano.
Strašlivé.
Můžeme jí dát morfium.
Musím vás ale informovat,
že při dávce nutné k potlačení bolesti
tu sice bude fyzicky,
ale duchem bude dost možná nepřítomná.
Ne. To pro ni nechci.
Ale Ecuko, co je nejlepší pro Hanu…
Nepleť se do toho!
Pomalu!
Přerazíte se
a budeme vás muset sbírat ze země.
Je tu teď tak moc lidí.
Mami!
Co je? Ublížil sis?
Čekal jsem skoro hodinu.
Proč nepřišel?
O čem to mluvíš?
Otec tě nevyzvedl ze školy?
Mami, podívej.
Něco se děje.
Pardon. S dovolením.
Díval ses tam?
Prý je zrádce.
Paní Baeková!
Kde je můj muž?
Zatkli ho.
Zatkli?
Proč?
To nechtějí říct.
Jen prý že jde o nejzávažnější zločin.
Kde je teď?
Vyslýchají ho na místní stanici.
S někým si ho spletli.
Musím za ním.
Dítě, poslyš.
Ti muži si přišli přímo pro Isaka.
Víš, co to znamená?
Že ho někdo udal.
Musíš být opatrná
a modlit se.
Noo,
najdi strýčka. Přiveď ho na stanici.
Zvládneš to?
Tak jdi.
Noo, co tu děláš?
- Musíš jít! Tatínka zatkli. - Zatkli?
- Zatkli ho? - Vzali ho na stanici.
Maminka tam teď je.
Musím říct šéfovi.
Počkej tu.
Máme hodinu.
Dostaneme tátu ven.
To nedává smysl.
Jak je to možné?
Ten obchod jsi uzavřel.
Proč by tě vyhazovali?
Ve finále změnila názor.
Ale proč?
Protože jsem jí to poradil.
Proč bys to dělal?
Já chtěl.
Nechápu to, ale už toho nech.
Vrať se do Ameriky, rozumíš?
Nemůžu se vrátit.
Přišel jsem o vízum.
Tak co budeme dělat?
Amerika není řešení. Je to iluze.
Co to říkáš?
Tati, teď mě nikdo nepřijme.
Jediný ochotný se mnou spolupracovat
je pan Joší.
Tuhle za mnou přišel.
Slyšel, co se stalo.
Je mi jedno, co nabízí.
Nebudeš se s ním paktovat!
Chce otevřít pačinko herny…
Ty a pačinko?
Ty i babička vždycky říkáte, že to není ostuda…
Pro mě. Ale pro mého syna?
Je mi jasné, co ti Joší navykládal.
Řekl, že je všechno legitimní,
že ano?
Víš, jak to já vím?
Protože jeho děda kdysi totéž říkal mně.
Tak jako ty jsem chtěl rychle zbohatnout.
Ale díky tvé matce a babičce mě tenhle osud minul.
Nebýt jich, kdo ví, co by se bylo stalo.
To už je dávno.
Mamoru Joší s tím neměl nic…
Je to jedna krev!
Dědečkova krev koluje v žilách vnuka.
To je směšné.
Ani za všechno bohatství světa
to nedovolím.
Zníš, jako by to bylo jedno. Peníze, úspěch.
To netvrdím.
Chápu to,
ale tvé sny
pro mě zkrátka nejsou dostatečné.
Noo, co to říkají?
Tatínka vyslýchá „tajná policie“ nebo co.
Říká, že je tatínek slabý, takže ve vězení umře.
Co je?
Strýček má potíže.
Říká, že jestli je tatínek nevinný, může se vrátit domů,
ale jestli je vinen…
Teď řekl, že to stačilo.
Čekají další.
Půjdu to vysvětlit šéfovi.
Bude zuřit, až uslyší, jak se mnou jednali.
A pomůže nám?
Bude se Isak moct večer vrátit domů?
Můj bratr nestráví ve vězeňské cele ani jednu noc.
Isak ne.
Nikdy.
Co ten smutný pohled?
Co jsem právě řekl?
Že tatínka přivedeš domů.
Samozřejmě. Hned ho přivedu zpět.
Promiňte, paní.
Na chviličku.
Co chcete?
Vašeho manžela taky sebrali?
Mého švagra.
Před třemi měsíci.
Třemi měsíci?
A od té doby jste ho neviděla?
Ne.
Kdy zatkli vašeho muže?
Dnes ráno.
Ale stala se hrozná chyba.
Je jen pastor. V politice se neangažuje.
Jste manželka pastora Baeka.
Jak…
Jak znáte mého manžela?
Tady ne.
Noo, pojď.
Vážně jsou všude zvědi?
Zvlášť teď, když se chystají na další válku.
Není snad pořád někde nějaká válka?
Jak to souvisí s námi?
Copak to neustále neodnášíme hlavně my?
To nás váš manžel učil.
Tak vy jste mého manžela znala dobře?
Znal ho dobře můj švagr.
Nejdřív byl k vašemu muži podezřívavý,
tak jako i ostatní muži ze zdejších továren.
Ale pastor si získal jejich důvěru, dokonce až lásku.
Naučil muže, že v jednotě je síla.
Tak rozhodná slova jsme dřív neslýchali.
Vzbudil v nás pocit hrdosti.
To vše můj manžel dělal?
Dělal.
A i když jsme hladověli,
živila nás jeho naděje.
Co si ale teď počneme?
Kolik ti je let?
Sedm.
Chlapec by měl mít otce.
Pojď.
Musí se to dozvědět pan Hasegawa.
- Kdo je to? - Vy neznáte ani Hasegawu?
Očividně nevím nic.
Tak to je nejvyšší čas, abyste se poznali.
Mami!
Za co ho zatkli?
Netuším.
Policie důvod neřekne.
Obyčejně sdělí, proč někoho zatkli.
Já věděl, že to pochopíte, pane Šimamuro.
Celé je to směšné.
Spojovat ho s tak nevlasteneckými lidmi…
Co to říkáte? Nevlasteneckými?
Ano, nedává to smysl, že?
Můj bratr by se do ničeho takového nikdy nezapletl.
Nezmínil jste, že jde o politický zločin.
Ale můj bratr je nevinný…
- Policie si to nemyslí. - Přísahám…
Jste jedna rodina. Co jiného máte říkat?
Stavíte mě do těžké pozice.
Ostatní dělníci vás respektují.
Hlasu krve ale neporučíte.
Bratrova krev koluje i ve vašich žilách.
Prosím, tuhle práci potřebuji. Rodina na mě spoléhá.
Je mi líto, ale musím vás propustit.
Pověz…
Chci, abys pro mě něco udělal.
Cokoli.
Až odejdu,
postarej se o mou matku.
Hano.
Bojíš se?
Bojím.
Nikdy jsem nemyslela, že to skončí takhle.
Tady,
v tomhle příšerným nemocničním pokoji.
Ale na Havaji,
to by byla překrásná smrt.
Zabořit nohy do horkého písku.
Nechat se kolébat zvukem vln.
Nakonec na tom ale asi nesejde.
Smrt je smrt.
Utekla jsem, Solomone. Všechno jsem zahodila.
Nechci, abys dopadl stejně.
Promiň.
Proč se omlouváš?
Opustil jsem tě. Je mi to líto.
Omlouvám se, že jsem tě nehledal dřív.
Vždycky jsem hrál podle jejich pravidel.
Dělal jsem vše, co po mně chtěli.
A oni tě zesměšnili, viď?
Ano.
Udělali ze mě hlupáka.
Solomone,
je načase přestat se litovat.
Stačí.
Za každou cenu se chop příležitosti.
Neměj s nimi slitování.
Kolik slitování kdy měli oni s námi?
Ať jdou do hajzlu.
Udělej to pro mě.
Našeho pastora odvedli.
Co to zatýkání začalo, Hasegawa se i s dcerou skrývá.
Jděte s ním promluvit. Získáte potřebné odpovědi.
Říká, ať se posadíme.
Prý jsem celý tatínek.
Tatínek o tobě hodně mluvil,
prý jí připadáš jako sestra.
Rozumím.
Pro mě jste ale oba cizí lidé.
Nikdy se o vás nezmínil.
Tatínek nechtěl, abychom o nich věděli.
Aby nás chránil,
musel ty dva světy oddělit.
Něco takového.
Ale co je tohle za místo?
Kdo doopravdy jste?
On je profesor
a komunistický cosi?
Společně s tatínkem snili o tom, že spojí dělníky všech zemí,
aby bojovali za mír a spravedlivé mzdy.
Takže je to pravda.
Oba jste působili proti císaři.
To císař bojuje proti lidu.
Takže,
co teď bude s námi?
Zatímco vás muže živily tyhle sny,
kdo nasytí nás,
kdo ošatí mé děti?
Pomysleli jste vůbec někdy na nás?
Říká, že to tatínek dělal pro tebe a mě.
Jak se opovažujete se mnou takhle mluvit?
Podívejte se na své ruce.
Nepracovaly ani jediný den.
Kdo jste,
že mé obavy označujete za bezvýznamné?
Na tohle nemáme čas.
Musíme tvého otce dostat domů.
Prý ho nenajdeme.
Lžete!
Že ho zradili a nevrátí se!
Mami, policie!
Výborně.
Budeme skvělí partneři.
Nepřišel jsem probírat pačinko.
Colton Hotels. Pořád je ve hře.
Že bys měl plán? Sem s ním.
Colton a pan Abe
už do toho projektu nasypali skoro deset miliard jenů.
Okolní nemovitosti ale jen tak rychle nezpeněží.
Když nemají ten klíčový pozemek.
Je to výnosná příležitost.
Kdo totiž získá pozemek té ženy, bude si moct říct o cokoli.
A proč myslíš, že ti ho tentokrát prodá?
Neprodá. To vím.
Ale vy…
Máte svoje metody, ne?
Přimějete ji prodat.
Zařídím, že to Colton a Abe koupí.
A vyždímám je. O to jde.
Vidíš to všechno?
Co když řeknu, že za dva roky
hodnota všech těch pozemků klesne na čtvrtinu?
Nemožné.
Čím myslíš, že jsou zajištěné?
Zpravidla jinými aktivy firmy.
A kdybych řekl, že banky berou jako záruku pozemky samotné?
To je šílené.
A přesto pravda.
Všichni se zbláznili.
Jsou zabraní do hltání na hostině, kterou mají za nekonečnou.
Jenže ona skončí.
Jakmile první banka požádá o splacení úvěru, všechno se zbortí.
Tak abychom si pospíšili.
Ještě jedna věc.
Ale tohle je osobní.
Chci něco udělat pro přítelkyni.
Neměla bys počkat,
jak ti bude za den nebo dva?
Tak by…
Mami.
Mně už líp nebude.
Jsem… hrozně unavená.
Jsem připravená na dlouhý spánek.
Dojdu pro lékaře.
Mami.
Já vím.
Nechápu to.
Jak se vše tak pokazilo?
Jen klid. Nelituj se.
Ještě není po všem.
Ale matko…
Umírá tu dívka.
Nezabývej se jen sám sebou.
Já vím,
copak ale nemáš vůbec obavy?
Po všech těch letech.
Proč nám ti lidé nedají pokoj?
Solomon je hodný chlapec.
Dobře vychovaný…
A Noa snad nebyl?
Koukni, jak dopadl.
To, že je milujeme, ještě neznamená, že je známe.
Věděla jste o mužově účasti
v Generální radě odborových svazů Japonska?
Co je to?
Četla jste nebo psala nějakou protivládní literaturu?
Já…
…neumím číst ani psát.
Účastnila jste se setkání namířených proti císaři?
Nikde jsem nebyla.
Dodnes jsem takováto slova neslyšela.
A přece jste provdaná za štváče.
Muž, kterého znám,
je manžel,
otec,
pastor…
…dobrý člověk.
Promiň.
Nevím, proč takhle mluvím.
Matko?
Myslíš, že bych dopustila, aby se to stalo Solomonovi?
Zbláznil ses?
Solomon není tvůj bratr.
A co se stalo tehdy,
už se nebude opakovat. To nedopustím.
Pojď.
Brzy to zabere.
Za pět až deset minut.
Zavolejte, kdyby něco.
Jen pohledem to nechytíš.
Nemyslela to zle.
Účinky pocítíte za pět až deset minut.
Pak vás přijdu zkontrolovat,
ale v případě potřeby stiskněte tohle.
Přijdu ihned.
Ještě něco?
Děkuji.
Solomon…
Kde je?
Kdy přijde?
Noo.
Tatínku!
- Noo! - Ne!
- Tatínku! - Ticho!
- Noo! - Tatínku!
Pusťte tatínka!
Noo!
Tatínku! Tatínku!
Neberte mi tatínka! Nemůže nás opustit!
Tatínku, neodjížděj!
Nemůžeš nás opustit!
Tatínku!
…už téměř 50 let se žádný asteroid tolik nepřiblížil.
Na trajektorii ke Slunci
se tento asteroid přiblížil na 800 000 kilometrů k Zemi.
Vědci odhadují, že cestuje
rychlostí 74 000 km v hodině…
Co to děláte?
Máte dokumenty podepsané ředitelem této nemocnice.
Ano, ale jak jste…
To je jedno.
Pojedeš na výlet. Můžeme?
- Chci jet. - Kam to jedete?
Co to říkáš?
Opatrně!
Co to dělá? Zpomal!
Jedeš moc rychle!
Havaj.
Mami!
Mami,
já teď usnu.
Sladké sny.
Má malá Hano.
Spi sladce.
Teď se o všechno budu starat já.
Neměj obavy.
Kdysi jsem ty hodinky brala jako prokletí.
Ale teď si uvědomuji,
že naši rodinu zachránily.
Možná zachrání i tebe.
V to doufám.
MATEMATIKA SPOLEČENSKÉ VĚDY
Co štěkají?
Odveďte je!
Rušíte noční klid.
Son-džo,
co je to?
Ty děláš kimčchi?
Ale proč tolik?
Půlku nechám zkvasit
a druhou vezmu na trh.
Snad tam bude někdo, kdo má rád čerstvé kimčchi.
To se mu nebude líbit.
Co jiného nám zbývá?
Prosím, pochop to.
Myslíš, že neseženu jinou práci?
To za tím je, že ano?
Víte, stáli o mě v továrně na pneumatiky.
Víme, že práci seženeš.
Son-dža to jistě zamýšlí jen dočasně.
Pochop, že tě nechci urazit.
Ale nemáme žádný příjem
a úspory nám dojdou za pár dní.
Teď musím myslet na kluky.
A já snad ne?
Myslíš, že mě nedeptá vědomí,
že mám bratra ve vězení?
On je ve vězení!
Kdybych měl žebrat nebo si půjčovat, chlapci o hladu nebudou.
V mém domě ne.
Tak mi dovol pomoct.
Když něco neudělám…
Tuhle bezmoc nesnesu.
Proč se tak tváříš?
Nejsi rád, že jdeš do školy?
Když jsem byl v tvém věku,
školu jsme si nemohli dovolit.
Je to výsada. Neber to jako samozřejmost.
Kdo jste?
Proč jdeš tudy?
Vede tam kratší cesta.
Jak víte, kde mám školu?
Vím toho spoustu.
To mě chrání.
Zapamatuj si to.
Můj otec radši chodil tudy.
A proč?
Jedna stará paní tady v ulici má klavír.
Když jdeme do školy, každé ráno na něj hraje.
Můj otec rád poslouchal hudbu.
Slyšel jsi o zemětřesení v Kantó?
Odpověz, když se tě ptá dospělý.
Ne.
To bylo, než ses narodil.
Hrozné zemětřesení.
Tak zlé, že rozdělilo svět na dobu před a po.
Tehdy i já ztratil otce.
Jak víte, že můj otec odešel?
No jo, ochrana.
Správně.
Učíš se rychle.
Tak se nauč tohle.
Noo,
nestačí jen přežívat.
Lidi budou tvrdit opak, ale nedej na ně.
Popřemýšlej o tom.
Švábi umějí jen přežít.
Mělo by to stačit nám?
Buď lepší než všichni okolo.
Nejen Korejci, ale i Japonci.
Buď tak dobrý, že ti nedokážou odepřít, co ti dluží.
Nedělej chyby.
Tvůj úspěch budou sledovat s odporem.
Ale nebudou mít jinou možnost než tě respektovat.
Rozumíš, co říkám?
Ano.
Ještě něco.
Nikdy se neohlížej zpět.
Vpřed.
Vždycky vpřed.
Teď jdi do školy a přestaň se mračit.
Zítra jdi zkratkou.
Jen hlupáci volí delší cestu.
Noo,
nežij jako hlupák.
Nelíbí se mi, že jdeš sama.
A kdo by dohlédl na Mozasua nebo připravil večeři?
Neboj.
Nic se mi nestane.
A ty,
dnes žádné nezbednosti, jasné?
Podívej, jak se tváří. To je na tom to nejtěžší.
Ale vyroste s vědomím, že to bylo pro něj.
Že maminka dřela, aby ho vychovala.
Pardon.
Co to děláš?
Pohyb!
Jdi. Vypadni odsud! Odeženeš tím smradem zákazníky.
Rychle vypadni!
Pardon. Můj první den.
Ani náhodou!
Odvez si ten smrad!
Má to můj syn počurat?
Pardon.
Mladá paní, tady!
Tady.
Můžete prodávat tady.
Děkuji. Přijďte zas.
Vyberte si!
Dva za cenu jednoho!
Přijďte zas.
Přijďte se podívat! Máme tu sušené maso!
Vítejte!
Pojďte ochutnat.
Čerstvé kimčchi!
Pojďte ochutnat.
Nejlepší cena ve městě!
Čerstvé kimčchi na prodej!
Ochutnejte!
Co takhle trochu kimčchi?
Čerstvě vyrobené! Přijďte ochutnat!
Už jste někdy jedli kimčchi?
Čerstvě připravené! Ochutnejte!
Co takhle trochu kimčchi? Levné, vážně!
Okuste trošku. Ochutnejte!
Dáte si kimčchi?
Nejlepší kimčchi ve městě!
Chutnala jste kimčchi?
Jen dnes za zvýhodněnou cenu!
Čerstvé kimčchi!
Ochutnejte!
Nejlepší!
Děkuji mockrát!
Už jste ochutnali kimčchi?
Čerstvě připravené! Ochutnejte!
Stavte se tu!
Nejlepší kimčchi!
Přijďte ochutnat.
Nejlepší kimčchi ve městě!
Nejlepší kimčchi na světě! Přijďte!
Nejlepší kimčchi na světě!
Speciální recept mé matky!
Tohle je pokrm mé vlasti!
Během koloniální nadvlády přišlo do Japonska více než dva miliony Korejců.
Asi 800 000 z nich
přivedla japonská vláda jako dělníky.
Většina se jich vrátila do své vlasti
na konci druhé světové války.
Ale zhruba 600 000 jich zůstalo a stali se lidmi bez státní příslušnosti.
Toto jsou příběhy některých z těch žen.
Ony vydržely.
Přišla jsem sem, když mi bylo asi 18 let.
HONG ČA-ČCHUL
Bylo mi 13 let.
Přijeli jsme na lodi.
Nebylo to letadlo.
I HONG-DAL
Tady mi bylo 22 let, to jsem byla mladá.
Přišla jsem do Japonska ve 20 letech, po svatbě.
Přišla jsem sem sama z Koreje.
Byla jsem úplně sama.
RJU ČCHUG-NAM
V jednom kuse jsem plakala. Hodně.
Přišla jsem sem v 11 letech a od 13 let jsem pracovala.
Vyrůstala jsem ve smutku.
ČCHU NAM-SUN
Takže mám potíže být na druhé vlídná.
Uvažuji,
zda je to tím, jak jsem vyrůstala.
Po příchodu sem jsem trpěla.
Nerada na to teď myslím, ale víte…
…přemýšlím o spoustě věcí.
Viděla jsem lidi umírat.
Ještě jako holčička.
Bylo to během války.
Přišla vojenská policie, ty s dlouhými vlasy popadli za culíky
a za ty vlasy je odtáhli.
Já je to viděla dělat.
Byli jsme rádi, když jsme měli k jídlu trochu zelí.
Ale přikázali nám ho odevzdat, protože všechno patřilo císaři.
Nic, co jsme měli, nám ve skutečnosti nepatřilo.
Tak jsme všichni jedli kimčchi.
Neměli jsme nic k jídlu,
tak jsme jedli hodně kimčchi.
Jídla bylo málo,
nikdy jsme se nenasytili.
RI ČCHANG-WON
Obraceli jsme misky dnem vzhůru, jestli v nich něco nezbylo.
Takhle jsme žili.
Teď je život až příliš velký luxus.
Neuměla jsem ani slovo japonsky.
Takže jsem opravdu trpěla.
Nerada to říkám,
ale mé děti nedokázaly žít v Koreji.
Tak jsem dohlédla, aby se začlenily do japonské společnosti.
Uvykla jste životu v Japonsku?
MLUVÍ HISTORIČKA
Teď už jsem na něj zvyklá.
Bylo to těžké.
Tohle je teď můj domov.
Nemůžu se vrátit do Koreje. Do své vlasti.
Tohle je tedy teď můj domov.
Celé je to jen sen.
Tohle i tohle.
Všechno už jsou to jen sny.
Tehdy jsem byla tak mladá.
Víte,
to byla nejlepší léta mého života.
Proč si to myslíte?
Protože všichni byli nablízku.
Kolik vám je let?
Je mi 98 let.
Je mi 85 let.
Je mi 80…
Ne, 90.
Je mi 98?
Možná 99?
Je mi 93 let.
Kdy jste se narodila?
V roce 1917.
Je mi 92 let.
Nedávno mi bylo sto let, tak mi uspořádali oslavu.
Proto jsem teď taková.
Myslím, že je mi 95 let.
Narozena v roce buvola.
V životě, jaký jsem si zvolila, mě žádné těžkosti nepotkaly.
Šla jsem vlastní cestou. Vůbec nelituji,
jakou cestu jsem si zvolila a po jaké cestě jsem šla.
Můj syn moc tvrdě pracuje.
Mám dobrou snachu a dobrá vnoučata.
Každý mi říká babičko, takže jsem vděčná.
Máte zářivý úsměv.
Myslíte, že ze mě někdo udělá svou nevěstu?
Můj úsměv, říkáte. Můj úsměv…
Muselo to být nudné, ale děkuji, že jste mě vyslechli.
Překlad titulků: Jiří Sailer