ОСАКА 1938 РІК
(японськ.) Хай що я роблю, результат один.
З мене завжди знущаються.
Гей, не будь плаксієм.
Це соромно.
Але я не можу стримати сліз.
Наступного разу плакатимуть вони.
Ти завжди так кажеш, але ми не можемо перемогти.
Тому що ти завжди здаєшся!
Я ж казав, так…
(корейськ.) Ною!
Бувай! У мене сьогодні свято.
Принеси мені тітчиних рисових пиріжків!
Тату!
Відійди! Смердиш часником.
Ною, не треба так.
Сьогоднішнє свято не лише на честь твого братика.
Розумієш,
іще недавно багато немовлят помирало до першого дня народження.
Це свято для всіх нас.
Не знаю.
Здається, ви все робите для нього.
Ною,
ти тепер старший брат.
Брат багато в чому буде на тебе розраховувати.
Скажи чесно: мій перший рік теж святкували?
Як я можу про таке брехати?
Тоді нам жилося важче,
але тобі нічого не бракувало.
Цим ти завдячуєш мамі.
Я точно вибрав червону пряжу?
Ти й не уявляєш, як ми зраділи.
Але це не дуже цікаве майбутнє, правда?
Чому я не вибрав лук і стрілу?
Ною,
повір, довге життя – це теж дуже добре.
Надіюся, Мозасу вибере монети.
Він стільки їсть, що йому треба бути багатим.
Тату, чому ти смієшся? Я серйозно.
Помолися за це.
Дякую, що прийшли святкувати рік нашому синові.
Бачите, як він виріс.
Бог справді нас благословив.
Традиція должабі
не лише пов'язує нас із предками…
Годі слів.
Ти не проповідь читаєш!
Брат хоче побачити, яка доля чекає мого сина.
Як я можу відмовити?
Пора Мозасу обрати собі долю.
Можна я оберу за нього?
Мозасу, вибирай!
ЗА РОМАНОМ МІН ДЖИН ЛІ
Патінко
Отже,
це вже близько.
Кінець.
Я радив би підготуватися.
Їй… дуже боляче?
Вона нам не каже.
Так.
Біль дуже сильний.
Ми можемо дати їй морфій.
Але я повинен повідомити:
доза, яка вгамує її біль,
залишить з нами тільки її тіло,
її дух буде десь далеко.
Ні. Я цього не хочу.
Але, Етсуко, для Хани краще…
Не втручайся!
Повільніше!
Перечепитесь і впадете,
а нам доведеться вас піднімати.
Тут живе забагато людей.
Мамо!
Що таке? Ти вдарився?
Я чекав майже годину.
Чому він не прийшов?
Ти про що?
Батько не забрав тебе зі школи?
Мамо, дивися.
Щось не так.
Вибачте, будь ласка.
Дивилися тут?
Кажуть, він зрадник.
Пані Баєк!
Де мій чоловік?
Заарештували.
Заарештували?
За що?
Ніхто не каже.
Кажуть лише, що за серйозний злочин.
Де він зараз?
Його допитують у місцевому відділку.
Мабуть, його сплутали з кимось іншим.
Я піду до нього.
Дитино, послухай.
Ті люди шукали саме Ісака.
Розумієш, що це значить?
Значить, на нього донесли.
Будь обережна
і молися.
Ною,
знайди дядька. Приведи його у відділок.
Зможеш?
Іди.
«НІКО НІКО» ОСАКА, ЯПОНІЯ
Ною, чого ти тут?
-Ходімо! Тата заарештували. -Заарештували?
-Забрали у відділок.
Мама зараз там.
Я скажу начальнику.
Чекай тут.
Маємо годину.
Ходімо визволяти батька.
Я не розумію.
Як це можливо?
Ти уклав угоду.
Чому тебе звільнили?
Вона передумала в останню хвилину.
Але чому?
Бо я їй сказав.
Навіщо?
Мені так захотілося.
Я цього не розумію, але годі.
Повертайся в Америку.
Я не можу повернутися.
Я втратив візу.
І що нам робити?
Америка – це не вихід. Це фантазія.
Що ти таке кажеш?
Тату, тепер мене ніхто не візьме на роботу.
Працювати зі мною хоче
лише Йоші-сан.
Він зустрівся зі мною кілька днів тому.
Він чув про те, що сталося.
Мене не цікавить його пропозиція.
Ти з ним не працюватимеш!
Він хоче відкрити зали патінко…
Патінко? Ти?
Ви з бабусею завжди говорили, що це не соромно.
Для мене – так, але для мого сина?
Я знаю, що Йоші тобі наплів.
Він сказав, що все законно,
правда?
Знаєш, чому я це знаю?
Бо його дід колись сказав мені те ж саме.
Як і ти, я хотів усього й одразу.
Але завдяки твоїй мамі і бабусі, ця доля мене оминула.
Якби не вони, хтозна, що сталося б.
Це було дуже давно.
Мамору Йоші не пов'язаний…
Це та сама кров!
Дідова кров тече в жилах його внука.
Це смішно.
Я не дозволю!
Навіть за всі гроші світу…
Кажеш, ніби це все не має значення. Гроші, успіх.
Я так не казав.
Я розумію,
але твої мрії,
мені їх мало.
Ною, що вони кажуть?
Тата допитує «вища поліція», щось таке.
Він каже, що тато слабкий і помре в тюрмі.
Що таке?
У дядька труднощі.
Він каже, що тато піде додому, якщо невинний,
але якщо винний…
Він сказав: годі.
Інші люди чекають.
Я піду до начальника й усе йому поясню.
Він обуриться, почувши, як до мене поставилися.
Він нам допоможе?
Ісак повернеться додому ввечері?
Мій брат не ночуватиме в камері.
Тільки не Ісак.
Ніколи.
Що за вираз обличчя?
Що я сказав?
Ти повернеш тата додому.
Аякже. Я скоро його поверну.
Вибачте, пані.
На хвилинку.
Що ви хочете?
Вашого чоловіка теж забрали?
Чоловіка сестри.
Три місяці тому.
Три місяці?
І відтоді ви його не бачили?
Ні.
Коли арештували вашого чоловіка?
Сьогодні вранці.
Але це жахлива помилка.
Він лише пастор. Він не займається політикою.
Ви дружина пастора Баєка.
Як…
Ви знаєте мого чоловіка?
Не тут.
Ною, ходімо.
Шпигуни справді всюди?
Особливо тепер, коли готуються до війни.
Але ж завжди десь іде війна.
До чого тут ми?
Ми завжди страждаємо.
Так казав ваш чоловік.
Ви добре знали мого чоловіка?
Мій свояк його добре знав.
Спершу він підозріло ставився до вашого чоловіка,
так само як інші робітники місцевих фабрик.
Але пастор заслужив їхню довіру, навіть любов.
Він казав людям, що колектив – це сила.
Ми раніше не чули таких сильних слів.
Він пробудив у нас гордість.
Це зробив мій чоловік?
Так.
І хоча ми були голодні,
ми годувалися його надією.
А що нам робити тепер?
Скільки тобі років?
Сім.
Хлопцеві потрібен батько.
Ходімо.
Треба сказати Хасеґаві-сан, що сталося.
-Хто це? -Ви навіть не знаєте Хасеґаву?
Очевидно, я нічого не знаю.
Тоді вам треба познайомитися.
Мамо!
За що його заарештували?
Якби ж я знав.
У поліції не кажуть, за що.
Зазвичай причину арешту називають.
Я знав, що ви зрозумієте, Шімамуро-сан.
Це все просто смішно.
Включити брата у число непатріотично настроєних…
Як ти сказав? Непатріотично?
Це нелогічно, правда?
Мій брат ні в що таке не вплутувався.
Ти не казав, що злочин політичний.
Але мій брат невинен.
-Поліція так не вважає. -Клянуся…
Ти його рідня. Звісно, ти так кажеш.
Ти поставив мене в скрутне становище.
Робітники тебе поважають.
Але ж кров не вода.
Кров твого брата тече і в тобі.
Будь ласка, мені потрібна робота. Я годую сім'ю.
Вибач, але я мушу тебе звільнити.
Слухай…
Можеш щось для мене зробити?
Що завгодно.
Коли я помру,
подбай про маму замість мене.
Хано.
Тобі страшно?
Мені страшно.
Я й не думала, що все так закінчиться.
Тут,
у цій паскудній палаті.
Але ж Гаваї.
То була б чудова смерть.
Занурити ноги в теплий пісок.
Слухати заспокійливий плюскіт хвиль.
Але врешті-решт це не має значення.
Смерть є смерть.
Я втекла, Соломоне, я змарнувала своє життя.
Я не хочу такого для тебе.
Прости мене.
За що ти вибачаєшся?
Я покинув тебе. Мені шкода.
Вибач, що не шукав тебе раніше.
Я завжди грав за їхніми правилами.
Я робив усе, про що мене просили.
І тебе пошили в дурні, правда?
Так.
Мене пошили в дурні.
Соломоне,
перестань себе жаліти.
Годі.
Бери все за всяку ціну.
Не виявляй милосердя.
Бо до нас ніхто не виявляв милосердя.
До біса всіх.
Зроби це для мене.
Нашого пастора заарештували.
Хасеґава з дочкою ховаються, відколи почалися арешти.
Поговори з ним. Він відповість на твої питання.
Він просить сідати.
Він каже, я схожий на тата.
Тато так часто про тебе говорив,
що ти їй уже як сестра.
Ясно.
Але я вас обох не знаю.
Він ніколи про вас не казав.
Тато не хотів, щоб ми про них знали.
Щоб захистити нас,
він був змушений розділити ці два світи.
Щось таке.
Але де це ми?
Хто ви такі?
Він професор і…
якийсь там… комуніст.
Вони з татом мріяли об'єднати робітників з інших країн.
Боротися за мир і справедливу зарплату.
То це правда.
Ви хотіли скинути імператора.
Імператор їх переслідує.
І що ж
тепер з нами буде?
Ви, чоловіки, живете мріями,
а хто нас годуватиме,
хто вдягатиме дітей?
Хтось із вас про це подумав?
Вона каже, що тато це робив для тебе й для мене.
Як ви можете так зі мною говорити?
Подивіться на свої руки.
Вони ні дня не працювали.
Хто ви така,
щоб казати, ніби мої страхи безпідставні?
У нас немає на це часу.
Треба визволити батька.
Каже, ми його не знайдемо.
Він бреше!
Каже, тато не вернеться, його зрадили!
Мамо, це поліція!
Я радий.
З нас будуть добрі партнери.
Я прийшов говорити не про патінко.
Готелі «Колтон» – це ще варіант?
Гадаю, ти маєш план. Розповідай.
«Колтон» і Абе-сан
вклали в цей проєкт близько десяти мільярдів єн.
Але їм нелегко буде швидко позбутися цих земель
без того важливого шматка.
Це нагода добре заробити.
Той, хто купить землю тієї жінки, може просити, скільки захоче.
А чому ти думаєш, що вона цього разу тобі продасть?
Не продасть. Я це знаю.
Але ви…
маєте власні методи, правда?
Ви переконаєте її продати.
Я запропоную угоду «Колтон» і Абе-сан.
І здеру з них купу грошей. От і все.
Ти це бачиш?
А якщо я скажу, що через два роки
вартість цієї землі знизиться в чотири рази?
Це неможливо.
По-твоєму, під яку заставу на це все дали кредит?
Мабуть, активи інших компаній.
А якщо я скажу, що банки дають кредит під заставу землі?
Це безумство.
Але це правда.
Усі ніби здуріли.
Нажираються й думають, що свято ніколи не закінчиться.
А воно закінчиться.
Щойно перший банк почне вимагати повернення кредиту, все впаде.
Отже, діяти треба швидко.
І ще одне прохання.
Цього разу особисте.
Я хочу допомогти другові.
Може, почекаєш,
подивишся, як ти почуватимешся через день-два?
Тоді…
Мамо.
Мені не стає краще.
Я така… втомлена.
Я готова надовго заснути.
Піду скажу лікареві.
Мамо.
Я знаю.
Я не розумію.
Чому все пішло не так?
Опануй себе. Не жалійся.
Це ще не кінець.
Але, мамо…
Дівчина помирає.
Подумай про це.
Я знаю,
але хіба тебе це не турбує?
Через стільки років
чому ці люди повертаються в наше життя?
Соломон – хороший хлопець.
Ми його виховали…
Хіба Ноя не виховали?
І бачиш, що з ним сталося?
Ми любимо своїх близьких, але не факт, що ми їх знаємо.
Ви знали про чоловікову причетність
до Генеральної ради профспілок Японії?
Що це?
Ви читали чи писали антиурядову літературу?
Я…
не вмію читати й писати.
Ви були на мітингах проти імператора?
Я ніколи не була на мітингу.
До сьогодні я й слів таких не чула.
Ви ж заміжня за агітатором.
Я знаю його…
як чоловіка,
батька,
пастора,
добру людину.
Вибач.
Не знаю, навіщо я це кажу.
Мамо.
Думаєш, я дозволю, щоб таке сталося з Соломоном?
Ти здурів?
Соломон не такий, як твій брат.
І те, що сталося тоді,
більше не повториться, я не дозволю.
Ходімо.
Скоро подіє.
Хвилин через п'ять–десять.
Якщо я буду потрібна, дзвоніть.
Ви не заразитеся, просто подивившись на мене.
Вона не хотіла тебе образити.
Подіє хвилин через п'ять–десять.
Я тоді зайду,
та якщо буде треба, натисніть кнопку.
Я одразу прийду.
Щось іще?
Дякую.
Соломон…
де він?
Коли він прийде?
Ною.
Тату!
-Ною! -Годі
-Тату! -Замовкни!
-Ною! -Тату!
Відпустіть мого тата!
Ною!
Тату!
Не забирайте батька! Він не може нас покинути!
Тату, не їдь!
Не кидай нас!
Тату!
…уже 50 років астероїд так не наближався до Землі.
Його траєкторія у напрямку Сонця…
пролягає за 800 000 км від Землі.
За підрахунками вчених, швидкість цього астероїда –
74 000 км за годину…
Що ви робите?
Ви маєте всі документи з підписом головного лікаря.
Так, але як ви…
Не має значення.
Ти їдеш у подорож. Готова?
-Я хочу поїхати. -Куди це ти?
Що ти таке кажеш?
Обережно!
Що він робить? Повільніше!
Це дуже швидко!
Гаваї.
Мамо!
Мамо…
Тепер я засну.
Солодких снів.
Моя маленька Хано.
Солодких снів.
Тепер я про вас дбатиму.
Не бійся.
Раніше я думала, що цей годинник – прокляття.
Але тепер я розумію,
що він урятував нашу сім'ю.
Може, він і тебе врятує.
Я надіюся на це.
МАТЕМАТИКА, 6 КЛАС СУСПІЛЬСТВОЗНАВСТВО
Що це за пси?
Заберіть їх!
Вони розбудять усю вулицю.
Сунджа,
що це?
Ти готуєш кімчі?
А чому так багато?
Половину я заквашу,
а половину віднесу на ринок.
Надіюся, хтось любить свіже кімчі.
Він буде незадоволений.
Хіба ми маємо вибір?
Будь ласка, зрозумій.
Думаєш, я не знайду іншої роботи?
У цьому річ?
Щоб ти знала, мене можуть узяти на шинний завод.
Звісно, ти знайдеш роботу.
Сунджа займається цим тимчасово.
Я тебе поважаю. Ти це знаєш.
Але у нас немає жодних доходів,
а грошей вистачить лише на кілька днів.
Я повинна думати про синів.
Хіба я не думаю?
Думаєш, я не засмучений тим,
що мій менший брат у тюрмі?
Він у тюрмі!
Я готовий жебрати чи брати в борг, щоб хлопці не були голодні.
Тільки не в моєму домі.
То дозволь допомогти тобі.
Бо якщо я нічого не робитиму…
Безпомічність мене вбиває.
Чого такий похмурий?
Ти ж ідеш до школи.
Коли я був твого віку,
у нас не було грошей відправити мене до школи.
Це привілей. Не сприймай це як належне.
Хто ви такий?
Чому ти йдеш так?
Є коротший шлях.
Ви знаєте, де моя школа?
Я багато що знаю.
Знання захищають.
Запам'ятай це.
Батько ходив цією дорогою.
Чому?
У кінці вулиці живе літня жінка, яка має піаніно.
Вона грає щоранку, коли ми йдемо до школи.
Тато любив слухати цю музику.
Ти чув про землетрус у Канто?
Треба відповідати, коли питає дорослий.
Ні.
Це було до твого народження.
Жахливий землетрус.
Такий сильний, що розколов світ на «до» і «після».
Тоді я також втратив батька.
Як ви знаєте, що в мене немає батька?
Так, захист.
Правильно.
А ти тямущий.
Запам'ятай от що.
Ною,
недостатньо просто вижити.
Люди казатимуть інакше, але не слухай їх.
Сам подумай.
Таргани виживають.
Хіба цього для нас достатньо?
Будь кращий за всіх навколо.
Не лише корейців, але і японців.
Будь такий хороший, щоб цього ніхто не міг заперечити.
Не роби помилок.
Тебе ненавидітимуть за твій успіх.
Та попри ненависть, усім доведеться тебе поважати.
Розумієш, про що я?
Так.
І ще одне.
Ніколи не озирайся назад.
Дивися вперед.
Лише вперед.
А тепер іди до школи і перестань хмуритися.
Завтра йди коротким шляхом.
Лише дурні роблять навпаки.
Ною,
не живи як дурень.
Погано, що ти робиш це сама.
А хто глядітиме Мозасу й готуватиме обід?
Не бійся.
Зі мною все буде добре.
А ти
поводься добре, зрозумів?
Дивитися йому у вічі мені найважче.
Він виросте і зрозуміє, що ти це робила для нього.
Що мама важко працювала, щоб його виростити.
Вибачте.
Пробачте.
Вибачте.
Що ти робиш?
Відійди!
Геть звідси! Цей сморід відганяє покупців.
Відійди швидше!
Вибачте. Я тут перший день.
Навіть не думай!
Забери звідси свій смердючий візок!
Або мій син туди напісяє.
Вибачте.
Пані, прошу сюди!
Сюди!
Можете продавати тут.
Дякую! Приходьте ще раз.
Підходьте сюди!
Два за ціною одного!
Приходьте ще.
Підходьте до нас! У нас є в'ялене м'ясо!
Ласкаво просимо!
Підходьте, куштуйте.
Кімчі. Свіже кімчі.
Підходьте, куштуйте.
Найкраща ціна у місті.
Кімчі! Продається свіже кімчі!
Підходьте, куштуйте.
Хочете кімчі?
Щойно приготоване. Куштуйте!
Ви коли-небудь їли кімчі?
Щойно нарізане! Прошу, куштуйте!
Хочете кімчі? Дуже недорого!
Скуштуйте хоч раз! Куштуйте!
Хочете кімчі?
Найкраще кімчі у місті!
Куштували кімчі?
Сьогодні спеціальна ціна!
Кімчі! Свіже кімчі!
Прошу, куштуйте!
Найкраще кімчі в Осаці!
Дякую!
Ви куштували кімчі?
Щойно нарізане! Прошу, куштуйте!
Підходьте до мене!
Найкраще кімчі! Ви не розчаруєтеся!
Підходьте, куштуйте.
Найкраще кімчі у місті!
Найкраще кімчі у світі! Підходьте сюди!
Найкраще кімчі у світі!
Мамин особливий рецепт!
Це їжа моєї країни!
ПОНАД ДВА МІЛЬЙОНИ КОРЕЙЦІВ ПЕРЕЇХАЛИ В ЯПОНІЮ, КОЛИ КОРЕЯ БУЛА КОЛОНІЄЮ.
БІЛЯ 800 000 БУЛО ЗАВЕЗЕНО
ЯПОНСЬКИМ УРЯДОМ ЯК РОБІТНИКИ.
БІЛЬШІСТЬ ПОВЕРНУЛАСЯ НА БАТЬКІВЩИНУ
ПІСЛЯ ДРУГОЇ СВІТОВОЇ ВІЙНИ.
АЛЕ БЛИЗЬКО 600 000 ЗАЛИШИЛИСЯ І СТАЛИ ЛЮДЬМИ БЕЗ ГРОМАДЯНСТВА.
ОСЬ КІЛЬКА ІСТОРІЙ ТАКИХ ЖІНОК.
ВОНИ ВИТРИМАЛИ.
ЯПОНІЯ 2021 РІК
Я приїхала сюди, коли мені було десь 18 років.
ХОН ЧА-ЧУЛ
Мені було 13 років.
Ми припливли на поромі.
Не прилетіли літаком.
Ї ХОН-ДАЛ
Тут мені 22 роки, я молода.
Я приїхала в Японію у 20 років, коли вийшла заміж.
Я приїхала сюди з Кореї сама.
Я була зовсім сама.
РЮ ЧУК НАМ
Я плакала й плакала. Я багато плакала.
Я приїхала сюди в 11 років і почала працювати в 13.
Моя молодість була сумна.
ЧУ НАМ-СУН
Тому мені важко виявляти доброту до інших людей.
Гадаю,
це через те, як я тут росла.
Приїхавши сюди, я дуже страждала.
Тепер я не люблю про це згадувати, але…
ІМ ЙОН-ҐІЛ
Я багато про що думаю.
Я бачила, як люди помирали.
КІМ ЙОН-РЕ
Я була ще мала.
Це було під час війни.
Військова поліція тягала за хвостики тих, у кого було довге волосся,
дівчат тягали за волосся.
Я сама це бачила.
КАН БУН-ДО
Якщо в нас на столі була капуста, було добре.
У нас усе відбирали, бо все належало імператору.
Ніяке майно насправді нам не належало.
Ми всі їли кімчі.
У нас не було що їсти,
тому ми їли багато кімчі.
У наших мисках було дуже мало їжі,
ми ніколи не наїдалися досита.
РІ ЧАН-ВОН
Ми перекидали миски, перевіряли, чи не лишилося там щось.
Так ми жили.
Тепер життя розкішне.
Я не знала японської.
Мені було дуже важко.
Не хочеться цього казати,
але мої діти не могли б жити в Кореї.
З моєю допомогою вони асимілювалися в японське суспільство.
Ви звикли до життя в Японії?
ГОВОРИТЬ ІСТОРИК ДЖЕКІ КІМ-ВАЧУТКА
Тепер я вже звикла.
Було важко.
Тепер це моє рідне місто.
Я не можу поїхати в Корею. Не можу поїхати на батьківщину.
Отож тепер це моє рідне місто.
Це все сон.
Це сон. І це сон.
Це все лише сни.
Я була тоді така молода.
Ну…
це був найкращий час мого життя.
Чому ви так думаєте?
Бо всі були разом.
Скільки вам років?
Мені 98 років.
Мені 85 років.
Мені 80…
Ні, 90.
Мені 98?
Мабуть, 99?
Мені 93 роки.
Коли ви народилися?
У 1917 році.
Мені 92.
Кілька днів тому мені виповнилося 100, мені влаштували свято.
Тому я така весела.
Думаю, мені 95.
Я народилась у рік корови.
У мене в житті не було труднощів, бо я його обрала сама.
Я сама обрала свій шлях і зовсім не шкодую,
що обрала й пройшла його.
Мій син дуже важко працює.
Я маю добру невістку і добрих онуків.
Усі називають мене бабусею, я дуже вдячна.
У вас така яскрава усмішка.
Думаєте, хтось зі мною одружиться?
Моя усмішка, кажете. Усмішка…
Мабуть, це було нудно, але дякую, що вислухали.
Переклад субтитрів: Олена Цехмейструк