(korejsky) Otče.
Han-su, zase jdeš pozdě.
Jel jsem přes celé město, abych doručil zprávu.
Jsi učitel, žádný poslíček.
Možná bys jim to měl připomenout.
Ano.
No tak! Kručí mi v břiše.
Zajdeme na královskou hostinu.
Pojď.
Han-su!
(japonsky) Říká mi tvůj otec pravdu?
Vážně počítáš lépe než on?
Překvapuje mě, že by něco takového řekl,
když na mně vidí samé chyby.
Známka schopného otce.
Jen hlupáci své děti chválí bezdůvodně.
Tak kdy pro mě můžeš začít pracovat?
Mám řadu obchodů, které potřebuji pohlídat.
Hledám někoho, kdo rychle počítá.
Bylo by mu ctí pro vás pracovat, pane,
ale už má práci jako učitel matematiky
pro bohatou americkou rodinu.
Jak víte,
takové zaměstnání je pro nám podobné výjimečnou příležitostí.
Tak ty taky nadbíháš Američanům?
Holmesovi jsou na mě hodní.
O tom nepochybuji.
Je snadné být hodný, když to nic nestojí.
Takové mrhání.
Tvá japonština
už je mnohem lepší.
Jestli ale chceš být jedním z nás, budeš se muset snažit víc.
Gento, zlepšil ses.
Pačinko
Chováš se jako ten hlupák, za kterého tě mají.
Jestli chceš v životě uspět, musíš pořádně zabrat.
Zeptej se otce.
Tu dávku naprostého zoufalství pokud možno nechci.
Už zoufalství?
Nepočká to, aspoň než bude čas na koktejl?
To budu tvému zoufalství přístupnější.
Žertuješ, ale já cítím úzkost, matko.
Vskutku? A z čeho, můj synu?
Trpíš nedostatkem stravy?
Zoufale potřebuješ přístřeší?
Možná trpíš nějakým tělesným neduhem, na který není lék.
- Zavoláme doktora? - Nesnáším, když to děláš.
Ale já musím.
Řekni prosím kuchaři, ať večeři podává v devět hodin.
Dnes máme významné hosty. Vše musí být perfektní.
„Eseje o teorii čísel.“
Han-su, ty tomu všemu vážně rozumíš?
Myslím, že ano.
Pozoruhodné. Jsem ohromena.
Vážně, matko, mám nápad. Nevezmeme Han-sua s sebou?
Příští rok na Yale by pro mě byl požehnáním.
Jinak to nezvládnu. Vím to.
To je ale nápad.
Promluví s otcem.
Ohledně otce…
Han-su, donesl bys mu tohle?
Musím jít.
Ale ty, odežeň ty temné mraky.
Zkus to, ano?
Nechápu, proč nechceš.
Máme investovat ohromný kapitál
do země, která ani není naše?
Chtějí nás tu vůbec? A naše peníze?
Záleží na tom?
Stačí, že nám to přinese jmění.
A na jak dlouho?
Jokohama možná na náš styl přistoupí, ale zbytek země?
Měli možnost se proti nám obrnit.
A teď, vážně,
jakmile se země otevře, jak se asi může zase uzavřít?
Říkám ti, nebuď blázen,
co brojí proti změně vývoje.
Víš, co se takovým lidem stává?
My nakonec máme všechny ty peníze v bance.
No…
Ale podívejme.
Kdo je ten mladík, co mě tak laskavě přišel zachránit?
Další zpráva?
Zpráva přijata.
Pověz mi.
Jak si poslední dobou vede můj synátor?
Snaží se ze všech sil, pane.
Takže stále žádná sláva.
Hezký večer.
Tohle je chytrý kluk.
Jsem zvědav, kam až to dotáhne.
Jsme prokletí, že nemáme dobrého hráče?
Nelámej si hlavičku s takovými hloupostmi.
Pamatuj, že nejsi jedním z nich.
Ale proč toho Američanům tolik jde?
Tobě musí jít jen jedno.
Jedno.
Ale ať to bude cokoli, koukej v tom být nejlepší.
Pro tebe je to počítání?
To je jen nástroj.
Ne, mně jde vydělávání peněz druhým.
Nemůžeš tedy něco vydělat i nám?
Co jsem říkal?
Člověk musí být dobrý jen v jedné věci.
V čem bych tedy měl být dobrý já?
Myslíš, že budeš mít na výběr?
Většinou, ať budeš chtít nebo ne,
nebude pochyb.
Nejdřív ty, otče.
A tys to v mém věku věděl?
Myslel jsem, že budu rybářem jako můj otec.
Tak to tenkrát chodilo.
Ale ty,
ty nebudeš rybářem.
A žádné zadní místnosti, sázenky
ani čištění krve z podlahy.
Ať se budeš věnovat čemukoli, dostane nás to z té boxerské haly.
Myslím, že mě požádají, ať s nimi jedu do Ameriky.
Na Yale.
Zaplatí ti vzdělání?
Ne.
Mně ne. Andrewovi.
Tomu svému nepovedenému synovi?
Kdyby nebyl z lepší rodiny, nikdo by po něm ani neštěkl.
Místo toho musí tu neschopnost snášet můj syn.
Ale otče,
v Americe prý mohou uspět i lidi jako my.
„Lidi jako my.“
Tím, že naše naděje a sny vsadí proti nám,
tím nás napálí.
Ale i tak chci,
abys tu sázku přijal.
Pojedeš do Ameriky.
Ale co ty?
Co já?
Pořád říkáš, že jsme tým,
že spolu budeme stále spjatí.
Možná je načase změnit úhel pohledu.
Proč se držet při zemi, když můžeš vystřelit vzhůru?
Je načase zamířit výš.
Han-su,
máš příležitost dělat, co já nikdy nemohl.
Na nočním nebi jsou dvě hvězdy.
Může se zdát, že jsou blízko u sebe, ale přitom jsou si na hony vzdálené.
Ani si nedokážeme představit jak.
Ale i tak
odsud zdola
vypadají nerozdělitelně,
že ano?
Přípitek.
Co to sakra je?
Tohle je poprvé.
Opravdu.
Půjčil jsem si trochu peněz.
Chtěl jsem je vrátit, jak dostanu zaplaceno.
Potřeboval jsem ty peníze hned,
jinak bych požádal vás.
Je mi to trapné.
Prosím, dejte mi pár hodin. Ty peníze seženu.
Víš, co se stane, když utečeš.
Kam bych utíkal?
Mám syna.
Nikdy bych nedovolil, aby mě viděl utíkat.
Máš čas, než odbije poledne.
Ano, do poledne.
Slibuji.
Já říkal, že tě ta holka zatáhne do problémů.
Otče.
Otče!
O kolik jde peněz?
Dvě stě.
Ale slyšels mě.
Chtěl jsem to hned splatit.
Ty peníze jsi ukradl.
Ne.
Prosila mě. Co jsem měl dělat?
Říct ne.
Všechno ti přijde tak jednoduché,
protože jsi nikdy nebyl se ženou.
Jednou se do nějaké zamiluješ
a i ty jí propadneš.
Neudělám, co ty.
Nikdy.
Promiň, že jsem ti způsobila problémy.
Ale nevěděla jsem, že zajdeš tak daleko.
Vědělas, že jsem chudý muž.
Ano.
No,
co se stalo, stalo se.
Musím ale ty peníze vrátit hned.
Kolik zbylo?
Můžeš vrátit, cos koupila?
Nebylo to pro mě.
Ty peníze byly pro přítele.
Tys je někomu půjčila?
Ne.
Ty peníze už nikdy neuvidím.
On je… Je už zkrátka takový.
Jsi nejchytřejší člověk, co znám, a přesto…
Požádám pana Holmese.
Ne.
Když mu to popíšu,
jistě mi ty peníze půjčí.
A když tě pak nevezme do Ameriky?
Co na tom teď záleží?
Copak nechápeš, jak je Rjóči nebezpečný?
Pojedeš. Konečné slovo.
Nepojedu.
Nevděčníku!
Po všem, co jsem ti obětoval, mě neuposlechneš?
Otče.
Ve tvých očích
vidím odraz muže, co je k smíchu.
Tak tě neberu.
Jdi! Běž!
Chci, abys nastoupil na loď
a vypadl z téhle mizérie!
Nepojedu!
Poslouchej!
Jeď.
A už se nevracej.
Nikdy!
To neudělám.
Neopustím tě.
Už tě nechci vidět, slyšíš?
Jsi sám! Vypadni odsud!
Otče!
Odteď…
…už mě nesmíš nosit v srdci.
Pomůže ti to.
Jinak to nejde.
Stůj. To vidět nechceš.
Budu tu pracovat, dokud nebude dluh splacen.
Jeho se to netýká.
Prosím, nechte ho jít.
Budu pracovat, jak bude třeba.
Ani nepotřebuji plat.
Ale můj syn toho nesmí být součástí.
Co se asi stane,
když se lidi doslechnou, žes mě okradl a já nic neudělal?
V tomhle světě je pověst vším.
A takováto hanba člověka pronásleduje.
Na mně mi nezáleží.
Myslím jen na svého syna.
Rodina, ve které doučuje, ho vezme do Ameriky.
Když řeknete, ať zemřu, tak zemřu!
On ale další šanci nedostane.
Prosím, nechte ho.
Já ten dluh splatím.
Pane!
Otče.
Vstaň, otče.
Gento.
Otcovská láska je ušlechtilá.
Sám jsem otec.
Ale vůdce
musí udržet pořádek, i kdyby šlo jen o iluzi.
Věřím, že velkorysost může být mocnější.
Schválně jak daleko dojdeš s velkorysostí, chlapče.
Co to…
Uteč! Han-su, běž!
Han-su!
Han-su.
Han-su!
12:10
Seberte se! Pohyb!
Jděte nahoru!
Mohou přijít následné otřesy. Utíkej!
Tudy!
Musíme to přečkat.
Vážně byste to udělal?
Zabil mého otce?
V zájmu cti
musel splatit dluh.
Ale smrt, která ho zasáhla…
Od příchodu do Japonska
jsem musel tolikrát sledovat, jak otec snášel ponížení.
A přijít o něj tahle…
Vím, že musel spolknout svou hrdost, aby pro mě pracoval.
Tak jeho oběť nepromrhej.
Víš, co dělat.
Odjeď s těmi svými amerikány, slyšíš?
A zapomeň na tohle všechno, i na něj.
Nevím, co dělat.
Je to můj otec.
- Byl pro mě vším! - Vstávej!
Dobře se podívej!
Nejsi sám, kdo dnes trpí.
Dnes přibyl bezpočet nových sirotků.
Ale v takovéto době
se rozhodne osud muže.
Někteří budou trpět a překonají to,
jiní se budou jen utápět ve svém žalu.
Nebuď jedním z těch hlupáků.
Jdu najít svou rodinu.
Pohni se.
Chop se toho nového života.
Han-su?
Andrew.
Ty vypadáš. Bože.
Kde máš otce?
Ach, Han-su.
To je hrozné.
Ale jedeš s námi, viď?
Musíš vědět, že se nevrátíme.
Chci jet.
Naložte to už.
Andrew, ten stříbrný svícen. Je v přípravně jídel.
Nemůže jít zpět do domu.
Bude to chvilka. Můžeš?
Pomoz mi tu.
Počkej.
Musíme jet.
A pan Holmes?
No, on…
Jel napřed nachystat loď. Vyplujeme ihned.
Vůz tu nechte.
Cesty jsou zničené.
Jak se tedy dostaneme k vodě?
- Tam nemůžeme. - Je to jediná cesta.
Už to nechte.
Cesty už neexistují.
Najděte své rodiny.
- Mami? - Andrewe!
- Mami! - Paní Holmesová!
Mami! Han-su!
Andrew!
Mami, honem! Tudy! Běž!
Ty.
20:48
Co je?
Co to děláš?
Můžeš vylézt.
Už se nemusíš schovávat.
Vylez.
Jsem tady.
Posaďte se.
Nemáš saké?
Všechno se bohužel vsáklo do země.
Můžeme podávat čaj.
Byla vaše rodina v bezpečí?
Domů jsem se vůbec nedostal. Most u chrámu se zřítil.
A cesty za stanicí jsou v plamenech.
Mířil jsem k mostu u parku, když jsem narazil na tebe.
Ale když zůstaneme na téhle silnici, snad se k nim dostanu.
Snad jsou v bezpečí.
Co je? Co se stalo?
Z věznice Negiši prý uprchli vězni.
Je mezi nimi asi tři sta Korejců.
Vypadá to, že míří sem.
Prý už nějakou dobu plánovali útěk.
Teď tu katastrofu využívají jako zástěrku.
Co mají dělat?
Uhořet?
Ale kdo ví, jaké problémy způsobí.
Naše ženy a děti jsou v ulicích.
Jak je před takovými živly ochránit?
Uklidni se.
Neslyšels? Uprchla banda Korejců!
Pešky to sem mají několik hodin…
Zřejmě jsou tu a prý rabují.
Kde jsi to slyšela?
- Kdo jste? - Ten, kdo klade otázky. Tak odpověz.
Nepijte vodu z té studně.
Korejci ji prý otrávili.
Nešiř nepodložené drby.
Pojď. Musím najít svou rodinu.
Děkuji. Kolik dlužím?
Dnes nic.
Něco se děje. Drž se poblíž.
Patří k nim. Nevěřte mu.
Pomozte nám!
Znám majitele stodoly.
Jděte do stodoly.
Schová vás tam.
Rychle! Pospěšte!
- Co říká? - Zná majitele.
Máme jít do stodoly. Rychle!
Schovej se s nimi.
Není čas. Do vozu!
Rychle!
Ani hnout. Nedýchat.
- Honem! - Najít!
Čtyři běželi tudy. Kam šli?
Co udělali?
Korejci prý dělají výtržnosti po celém městě.
Je toho víc.
Chodí do zřícených domů a kradou vše cenné.
Musíme je chytit, jinak seberou všechno.
Je to zvěř.
Jak nám to můžou provádět?
Pustíme je sem,
dáme jim práci,
a oni se odvděčí takhle.
Viděls je, nebo ne? Povídej.
Prchají.
Jo, viděli jsme je.
Čtyři?
Tamtudy!
Pohyb!
Co je tam?
Jen stodola.
Dobře že je majitel pryč.
Ale bude v šoku, až se vrátí a najde tu spoušť.
Prověřit.
Neslyšels toho starce? Říkal, že tamtudy nešli.
Možná ti proklouzli.
Jsou lstiví.
Našel jsem je! Tady jsou!
Na ně!
Podpalte to!
Musíme jít.
Nemůžeš nic dělat.
Jen tě tam hodí.
2:12
Některé z nich znám.
Otče!
Čekali jsme na tebe a báli se, žes umřel.
A určitě sis si to přála.
Musím tě zklamat.
Jak můžeš v takové chvíli vtipkovat?
Protože jsme zase spolu.
Han-su, pojď.
Bude chvíli u nás.
Ještě pořád musíš splatit otcův dluh.
Dne 1. září 1923
zasáhlo region Kantó zemětřesení o síle 7,9 stupně.
Vyžádalo si přes 100 000 obětí,
včetně nevinných Korejců,
na něž následně svalily vinu za tuto zkázu
japonské občanské hlídky.
O přesný počet zavražděných Korejců se vedou spory…
Řada historiků však počet obětí uvádí v tisících.
AUTORKA KNIŽNÍ PŘEDLOHY
Překlad titulků: Jiří Sailer