(korejsko) Oče, doma sem.
Spet si pozen, Hansu.
Sporočilo sem moral dostaviti.
Inštruktor si, ne deklica za vse.
Morda bi jih bilo treba opomniti.
Ja.
Pridi, lačen sem.
Pojdiva na kraljevsko pojedino.
Pojdiva.
Hansu! Hansu!
(japonsko) Je res, kar mi tvoj oče pravi?
Si v računanju boljši od njega?
Presenečen sem, da je rekel kaj takega,
saj vedno izpostavlja le moje napake.
Znak verodostojnega očeta.
Le idioti hvalijo svoje otroke za prazen nič.
Kdaj lahko začneš delati zame?
Veliko stvari je treba urediti.
Iščem nekoga, ki obvlada abak.
Z veseljem bi delal za vas, šef,
vendar je že inštruktor matematike
pri bogati ameriški družini.
Kot veste,
je takšna služba redka priložnost za ljudi, kot smo mi.
Se tudi ti prilizuješ Američanom?
Holmesovi lepo ravnajo z menoj.
Seveda.
Ni težko biti dober, če te to nič ne stane.
Kakšna škoda.
Tvoja japonščina
je že veliko boljša.
Toda bolj se boš moral potruditi, če res hočeš biti eden od nas.
Genta, izboljšal si se.
JOKOHAMA 1923
Vedete se kot tepec, za kakšnega vas imajo.
Če hočete uspeti v življenju, se morate potruditi.
Vprašajte očeta.
Raje bi se izognil tej preziranja vredni muki.
Že omenjaš muko?
Ne moreš vsaj počakati, da spijem kak koktejl?
Potem bom lažje prenašala tvojo muko.
Norčuješ se, a res čutim tesnobo, mati.
Kaj res? Zakaj pa?
Si prikrajšan za hrano?
Nujno potrebuješ zavetje?
Morda trpiš za kakšno boleznijo, za katero ni zdravila?
-Pošljem po zdravnika? -Tega ne maram.
Toda moram.
Prosim, sporoči kuharici, da mora biti večerja ob devetih.
Pomembni gosti pridejo. Vse mora biti v redu.
Eseji o teoriji številk.
Hansu, res razumeš vse to?
Mislim, da ja.
Izjemno. Čisto sem prevzeta.
Mati, imam predlog. Zakaj ne vzamemo Hansuja s seboj?
V veliko pomoč bi mi bil naslednje leto na Yalu.
Veš, da sicer ne bom zdelal letnika.
Dobra zamisel.
Z očetom bo govorila.
Ko ga že omenjamo,
bi mu dostavil to, Hansu?
Iti moram.
Ti pa preženi negativne misli.
Vsaj poskusi.
Ne razumem, zakaj se upiraš.
Gre za precejšno količino kapitala,
vloženega v državo, ki sploh ni naša.
Sprašujem se, ali nas in naš denar sploh hočejo tu.
Je važno?
Pomembno je le, da mi služimo.
Toda kako dolgo?
Jokohama nas morda sprejema, kaj pa preostala država?
Lahko bi se ogradili od nas.
Zdaj pa…
Ko je država enkrat odprta, kako naj se zapre?
Ne bodi trapast
in ne kritiziraj spremembe napredka.
Veš, kaj se zgodi takšnim?
Najbolj obogatijo.
No…
Poglej, poglej.
Kdo je ta mladenič, ki me je prijazno prišel rešit?
Še eno sporočilo.
Sporočilo prejeto.
Povej mi.
Kako gre mojemu sinu?
Trudi se, gospod.
Torej še vedno nič posebnega.
Lep večer ti želim.
Ta pa je inteligenten.
Zanimivo bo videti, kaj bo iz njega.
Ne bomo nikoli imeli dobrega igralca?
Preveč si pameten za takšne trapaste misli.
Ne pozabi, nisi eden izmed njih.
Zakaj so Američani dobri v toliko stvareh?
Le v eni stvari moraš biti dober.
Eni.
In karkoli to je, glej, da daš vse od sebe.
Je tvoja stvar abak?
To je le orodje.
Ne, jaz sem dober v tem, da drugim služim denar.
Lahko nama prislužiš denar?
Kaj sem rekel?
Človek mora biti dober le v eni stvari.
V čem naj bom jaz dober?
Misliš, da lahko izbiraš?
Največkrat, če hočeš ali ne,
je nedvomno.
Najprej ti, oče.
Si vedel v mojih letih?
Mislil sem, da bom ribič kot moj oče.
Tako je bilo takrat.
Toda ti,
ti ne boš ribič.
Nobenih skrivnih sob, stav,
čiščenja krvi s tal.
Karkoli že boš počel, naju bo spravilo iz tiste boksarske dvorane.
Najbrž me bodo povabili, naj grem z njimi v Ameriko.
Na Yale.
Šolanje ti bodo plačali?
Ne.
Andrew gre na Yale, ne jaz.
Tista zguba od sina?
Če ne bi bil bogat, bi ga ta svet živega požrl.
Namesto tega se mora moj sin ukvarjati s to nesposobnostjo.
Toda oče,
pravijo, da v Ameriki uspejo tudi taki, kot sva midva.
Taki, kot sva midva.
Navdajo nas z upanjem in sanjami.
Tako nas prelisičijo.
Toda kljub temu hočem,
da poskusiš.
V Ameriko boš šel.
Kaj pa ti?
Kaj je z menoj?
Vedno praviš, da sva ekipa
in da bova vedno skupaj.
Mogoče morava drugače gledati na to.
Zakaj bi se omejeval, če lahko dosežeš več?
Čas je, da si želiva več.
Hansu,
imaš možnost doseči stvari, ki jih jaz nisem mogel.
Na nočnem nebu sta dve zvezdi.
Čeprav se zdita blizu, sta dejansko daleč narazen.
Te razdalje si ne moremo niti predstavljati.
Toda kljub temu
se nam tu spodaj
zdita nerazdružljivi.
Ni tako?
Nazdravimo.
Kaj je to, vraga?
Tokrat je prvič.
Prisežem.
Nekaj denarja sem si izposodil.
Ko bi dobil plačilo, bi ga vrnil.
Denar sem takoj potreboval,
sicer bi vas vprašal.
Tako zelo me je sram.
Prosim, dajte mi nekaj ur. Dobil bom denar.
Veš, kaj bo, če zbežiš.
Kam pa bi šel?
Sina imam.
Nikoli ne bi dovolil, da me vidi zbežati.
Časa imaš do opoldanskega zvonjenja.
Ja, do poldneva.
Obljubim.
Posvaril sem te, da bodo s tisto punco težave.
Oče.
Oče!
Za koliko denarja gre?
Dvesto.
Saj si me slišal.
Takoj bi mu vrnil.
Ukradel si denar.
Ne.
Rotila me je. Kaj pa naj bi?
Zavrnil bi jo.
Tebi se zdi enostavno,
saj še nikoli nisi bil z žensko.
Toda nekega dne se boš zaljubil.
Tudi tebi bo ženska zmešala glavo.
Ne bom kradel.
Nikoli.
Žal mi je, da sem ti povzročila težave.
Nisem mislila, da boš to naredil.
Veš, da sem reven.
Ja.
No,
kar je, je.
Toda takoj moram vrniti denar.
Koliko ga je še?
Lahko vrneš, kar si kupila?
Denar ni bil zame.
Za prijatelja je bil.
Denar si posodila?
Ne.
Tega denarja ne bom dobila nazaj.
Takšen pač je.
Si najpametnejši moški, kar jih poznam, pa vendarle…
G. Holmesa bom prosil.
Ne.
Če mu opišem položaj,
mi bo zagotovo posodil denar.
In če te zato ne bo peljal v Ameriko?
To zdaj ni važno.
Ne razumeš, kako nevaren je Rjoči?
Šel boš in pika.
Ne bom.
Nehvaležnež!
Žrtvujem se zate, ti pa me ne ubogaš?
Oče.
V meni vidiš
trapastega moškega.
To ni res.
Pojdi! Pojdi!
Hočem, da se vkrcaš na ladjo
in se pobereš iz tega groznega kraja!
Ne bom šel!
Poslušaj!
Pojdi.
Ne vračaj se.
Nikoli!
Ne grem.
Ne bom te zapustil.
Nikoli več te nočem videti.
Sam se znajdi! Poberi se!
Oče!
Od tega trenutka…
me ne smeš več imeti rad.
Bolje ti bo.
To je edini način.
Stoj. Tega nočeš videti.
Delal bom za vas, dokler dolg ne bo odplačan.
On nima nič s tem.
Pustite ga, naj gre.
Delal bom, kolikor ur bo treba.
Ni mi treba plačati.
Toda moj sin ne sme biti del tega.
Le kaj bo,
ko izvejo, da si me okradel, jaz pa te nisem kaznoval?
V tem svetu je pomembno le, kako te drugi vidijo.
Ta sramota te povsod spremlja.
Ni mi mar zame.
Samo na sina mislim.
Družina, kjer dela, ga bo peljala v Ameriko.
Če hočete, da umrem, bom!
To je edinstvena priložnost.
Prosim, pustite ga.
Jaz bom odplačal dolg.
Šef!
Oče.
Dvigni se, oče.
Genta.
Očetovska ljubezen je plemenita stvar.
Tudi sam sem oče.
Toda glavni moški
mora ohranjati red, tudi če je le iluzija.
Menim, da je lahko velikodušnost močnejša.
Bomo videli, kako daleč te bo velikodušnost pripeljala.
Kaj za vraga?
Ven! Hansu, teci!
Hansu!
Hansu.
Hansu!
12.10
Zbudi se! Stran!
Bežite na višje!
Morda bodo popotresni sunki. Teci!
Semkaj!
Počakati morava.
Bi res storili to?
Bi res ubili mojega očeta?
Da bi si rešil čast,
bi moral odplačati dolg.
Toda taka smrt…
Odkar sva prišla,
sem moral gledati očeta, kako trpi ponižanja.
Da sem ga tako pustil…
Vem, da je moral oče pozabiti na ponos, da je delal zame.
Ne zapravi njegovega žrtvovanja.
Veš, kaj moraš.
Pojdi za tisto tvojo ameriško družino.
In pozabi na vse to, na njega.
Ne vem, kaj naj.
Moj oče je.
-Samo njega sem imel! -Vstani!
Dobro poglej!
Nisi edini, ki danes trpi.
Od danes je nešteto novih sirot.
Toda v takih časih
si moški ustvarja usodo.
Eni bodo premagali trpljenje,
drugi pa se bodo smilili samim sebi.
Ne bodi eden od njih.
Svojo družino grem poiskat.
Ti pa se odpravi.
Zgrabi novo življenje.
Hansu?
Andrew.
Poglej se. Mojbog.
Kje imaš očeta?
O, Hansu.
Grozno.
Vseeno greš z nami, ne?
Vedeti moraš, da se ne bomo vrnili.
Rad bi šel.
Do konca naložita.
Andrew, srebrni svečnik je v butlerjevi shrambi.
Ne sme v hišo.
Hiter boš, kajne?
Pomagaj mi.
Počakaj.
Iti moramo.
G. Holmes?
On…
Šel je pripravit ladjo. Takoj bomo odpluli.
Pustite voz.
Ceste so uničene.
Kako bomo prišli do vode?
-Ne moremo tja. -To je edina pot.
Pustita voz.
Ceste so uničene.
Poiščita svoji družini.
-Mami? -Andrew!
-Mami! -Ga. Holmes!
Mami! Hansu!
Andrew!
Mami, hitro! Semkaj!
Ti.
20.48
Kaj pa je?
Kaj delaš?
Pridite ven.
Ni se vam treba več skrivati.
Pridite ven.
Jaz sem tu.
Sedita, prosim.
Imate kaj sakeja?
Na žalost se je ves polil.
Čaj imamo.
Ste našli družino?
Nisem mogel priti do doma. Most za templjem se je porušil.
Ceste za postajo so v plamenih.
Hitel sem do mosta pri parku, ko sem naletel nate.
Če ostaneva na tej cesti, bi moral priti do njih.
Upam, da so živi in zdravi.
Kaj je? Kaj se je zgodilo?
Zaporniki so ušli iz zapora Negiši.
Med pobeglimi je tristo korejskih zapornikov.
Sem so namenjeni.
Menda so že dlje časa načrtovali pobeg.
Izkoristili so katastrofo.
Kaj pa naj bi naredili?
Zgoreli do smrti?
Kdo ve, kakšne težave bodo povzročili.
Naše ženske in otroci so na ulici.
Kako naj jih zavarujemo pred njimi?
Pomirite se.
Ste slišali? Tolpa Korejcev je zbežala!
Več ur bodo pešačili sem.
Menda so že tu. Slišala sem, da kradejo.
Kje ste to slišali, gospodična?
-Kdo ste vi? -Tisti, ki sprašuje. Odgovorite.
Ne pijte vode iz vodnjaka.
Pravijo, da so jo Korejci zastrupili.
Nehajte širiti govorice.
Greva. Najti moram družino.
Hvala. Koliko sva dolžna?
Danes nič.
Nekaj se dogaja. Drži se me.
Ne moremo mu zaupati.
Pomagajte nam!
Poznam lastnika skednja.
Pojdite v skedenj.
Dovolil bi, da se skrijete tja.
Pohitite! Hitro!
Kaj pravi? -Lastnika pozna.
Pravi, da se skrijte v skedenj. Hitro!
Tudi ti se skrij z njimi.
Ni časa. V voz se skrij!
Hitro!
Miruj. Niti dihaj ne.
-Hitro! -Najdite jih!
Štirje moški so tekli sem. Kam so šli?
Kaj so naredili?
Menda Korejci divjajo po mestu.
To ni vse.
Iz porušenih hiš kradejo dragocenosti.
Moramo jih ujeti, sicer bodo vse pobrali.
Živali.
Kako si drznejo?
Sprejmemo jih,
jim damo službe,
oni pa nam tako povrnejo.
Sta jih videla ali ne?
Ušli bodo.
Ja, videla sva jih.
Štirje so bili.
Tja so šli!
Gremo!
Kaj je tam?
Samo skedenj.
Še dobro, da lastnika ni.
Pretresen bo, ko bo videl to razdejanje.
Preverite.
Niste slišali starca? Niso šli v tisto smer.
Mogoče so naskrivaj šli noter.
Prebrisani so.
Našel sem jih! Tu so!
Gremo.
Zažgite skedenj.
Iti moramo.
Ne moreš jim pomagati.
Še tebe bodo vrgli noter.
2.12
Poznam tiste ljudi.
Oče!
Čakali smo te. Mislili smo, da smo te izgubili.
Gotovo si si to želela.
Žal mi je, da sem te razočaral.
Kako se lahko zdaj šališ?
Ker smo spet skupaj.
Hansu, pridi.
Nekaj časa bomo skrbeli zanj.
Očetov dolg moraš odplačati.
1. SEPTEMBRA 1923
JE POTRES Z MOČJO 7,9 STRESEL OBMOČJE KANTO.
UMRLO JE VEČ KOT 100 000 LJUDI.
MED NJIMI SO BILI NEDOLŽNI KOREJCI,
KI SO JIH JAPONSKI VIGILANTI KRIVILI
ZA PLENJENJE, KI JE SLEDILO.
MNENJA O ŠTEVILU UMORJENIH KOREJCEV SO RAZLIČNA,
A ŠTEVILNI ZGODOVINARJI TRDIJO, DA JIH JE BILO VEČ TISOČ.
TEMELJI NA KNJIGI MIN JIN LEE
Prevedla Nena Lubej Artnak