Jeg er hjemme.
Hansu, du er sen igjen.
Jeg måtte levere en beskjed på andre siden av byen.
Du er huslærer, ikke løpegutt.
Kanskje du bør minne dem på det.
Ja.
Kom igjen! Denne magen er sulten.
La oss starte herremåltidet.
Kom igjen.
Hansu! Hansu!
Snakker faren din sant?
Er du flinkere i regning enn han er?
Det overrasker meg at han har sagt noe sånt,
siden han bare påpeker feilene mine.
Et tegn på en god far.
Bare idioter priser barna for småting.
Når kan du begynne å arbeide for meg?
Jeg har mange forretninger som må passes.
Jeg har lett etter noen som er rask med kulerammen.
Han ville vært heldig om han jobber for deg,
men han har alt en stilling som matematikklærer
for en velstående amerikansk familie.
Som du vet,
er en sånn stilling en sjelden mulighet for folk som oss.
Så du smisker også for amerikanerne?
Holmes-familien er god mot meg.
Selvfølgelig.
Du koster dem jo nesten ingenting.
Så bortkastet.
Japansken din
er blitt mye bedre.
Men du må arbeide hardere om du virkelig vil bli en av oss.
Du er blitt bedre, Genta.
Du oppfører deg som den narren folk sier du er.
Om du vil lykkes i livet, må du anstrenge deg.
Spør faren din.
Jeg tar nødig den dosen med elendighet om jeg ikke må.
Elendighet allerede?
Kan det ikke vente til cocktailene?
Da er jeg mer mottakelig for det.
Du erter meg, men jeg har virkelig angst.
Jaså? Og hva er den angsten, min sønn?
Mangler du næring?
Har du behov for husly?
Kanskje du lider av en sykdom uten kur?
-Skal jeg hente legen? -Jeg hater når du gjør sånn.
Men jeg må.
Si til kokken at middagen skal serveres klokken ni.
Vi har viktige gjester i kveld. Alt må være bra.
"Avhandlinger om tallteori."
Forstår du virkelig alt dette, Hansu?
Jeg tror da det.
Utrolig. Jeg er betatt.
Jeg har tenkt på noe, mor. Kan vi ikke ta med Hansu?
Han ville vært nyttig for meg på Yale neste år.
Ellers stryker jeg. Det vet du.
Det er en idé.
Hun vil snakke med far.
Apropos far,
løp av gårde og lever dette til ham, Hansu.
Jeg må dra.
Men, du, skyv bort de mørke skyene.
Prøv, da.
Jeg forstår ikke at du nøler.
Du snakker om en betydelig sum
investert i et land som ikke engang er vårt.
Jeg vet ikke om de vil ha oss eller pengene våre.
Hva så?
Så lenge vi tjener en formue.
Men hvor lenge?
Yokohama omfavner vår verden, men resten av nasjonen?
De kunne trekke seg fra oss.
Og nå,
når et land er blitt presset opp, hvordan kan det gå tilbake?
Ikke vær den tosken
som protesterer mot utviklingen.
For du vet vel hva som skjer med sånne?
Det er vi som ender med alle pengene i banken.
Vel…
Se her.
Hvem er denne unge mannen som kommer for å redde meg?
Enda en melding.
Melding mottatt.
Nå, si meg,
hvordan går det med sønnen min for tiden?
Han gjør sitt beste, sir.
Fortsatt lite imponerende, da.
Ha en hyggelig kveld.
Han har et godt hode.
Det blir interessant å se hva det blir av ham.
Skal vi aldri få en god spiller?
Ikke fornærm hjernen din med sånne tåpelige tanker.
Husk at du ikke er en av dem.
Men hvorfor er amerikanerne gode til så mye?
Du trenger bare å være god til én ting.
Én.
Men uansett hva det er, må du bli den beste.
Er det kulerammen for deg?
Den er bare redskapet.
Nei, jeg er god til å tjene penger for andre.
Kan du ikke tjene penger til oss, da?
Hva var det jeg sa?
Man trenger bare å være god til én ting.
Så hva skal jeg være god til?
Tror du at du har noe valg?
Enten du vil eller ei, er det som oftest
ubestridelig.
Du først, far.
Visste du det da du var på min alder?
Jeg trodde jeg skulle bli fisker, som faren min.
Det var sånn det var da.
Men du,
du skal ikke bli fisker.
Og ingen bakrom, ingen veddemål,
ikke vaske blod opp fra gulvet.
Uansett hva din ting er, skal det få oss ut av boksehallen.
Jeg tror de vil be meg bli med dem til USA.
Til Yale.
Vil de betale utdanningen din?
Nei.
Ikke for meg, for Andrew.
Den taperen av en sønn de har?
Hadde det ikke vært for privilegiet hans, ville verden slukt ham hel.
I stedet må sønnen min bære urettferdigheten.
Men, far,
de sier at i USA kan selv folk som oss gjøre det godt.
"Folk som oss."
Ved å lokke oss med håp og drømmer,
det er sånn de narrer oss.
Men selv med det
vil jeg at du skal ta imot veddemålet.
Du drar til USA.
Men hva med deg?
Hva da med meg?
Du sier alltid at vi er et lag
som alltid vil høre sammen.
Kanskje det er på tide å forandre syn.
Hvorfor se ned når du kan sveve opp?
Det er på tide å se høyere.
Hansu,
du har sjansen til å gjøre ting jeg ikke kunne gjøre.
Det er to stjerner på nattehimmelen.
Det kan se ut som de er nær hverandre, men avstanden er veldig stor.
En avstand vi ikke kan fatte.
Men likevel,
her nede fra
ser de uatskillelige ut.
Ikke sant?
En skål.
Hva er dette?
Jeg har aldri gjort det før.
Jeg sverger.
Jeg lånte litt penger.
Jeg skulle legge dem tilbake når jeg fikk lønn.
Jeg trengte pengene med en gang,
ellers ville jeg spurt deg.
Jeg er så skamfull.
Gi meg noen timer. Jeg skal skaffe pengene.
Du vet hva som skjer om du rømmer.
Hvor skulle jeg dratt?
Jeg har en sønn.
Jeg ville aldri latt ham se meg rømme.
Du har frist til klokken tolv.
Ja, innen tolv.
Det lover jeg.
Jeg sa at jenta betydde trøbbel.
Far.
Far!
Hvor mye var det?
To hundre.
Men du hørte meg.
Jeg skulle betale tilbake straks.
Du stjal pengene.
Nei.
Hun tagg. Jeg var nødt.
Du skulle sagt nei.
Alt er så enkelt for deg
fordi du aldri har hatt en kvinne.
Men en dag forelsker du deg,
og da vil du også fortape deg i henne.
Ikke som det du gjorde.
Aldri.
Beklager at jeg ga deg problemer.
Men jeg trodde ikke du ville gå så langt.
Du vet at jeg er en fattig mann.
Ja.
Vel,
gjort er gjort.
Men jeg må gi tilbake pengene nå.
Hvor mye er igjen?
Kan du levere tilbake det du kjøpte?
Det var ikke til meg.
Pengene var til en venn.
Lånte du bort pengene?
Nei.
Jeg får aldri se pengene igjen.
Han… Det er sånn han er.
Du er den klokeste mannen jeg vet om, og likevel…
Jeg spør Mr. Holmes.
Nei.
Forteller jeg ham alt,
låner han meg pengene.
Hva om han ikke vil ta deg med til USA?
Hvem bryr seg om det nå?
Forstår du ikke hvor farlig Ryochi er?
Du drar. Sånn blir det.
Nei.
Utakknemlige gutt!
Etter alt jeg har ofret for deg, er du ulydig?
Far.
I øynene dine
ser jeg speilbildet av en latterlig mann.
Jeg ser ikke sånn på deg.
Gå! Gå!
Du skal om bord på skipet
og dra vekk fra dette stedet!
Jeg vil ikke dra!
Hør på meg!
Dra.
Og aldri kom tilbake.
Aldri!
Jeg nekter.
Jeg vil ikke dra fra deg.
Jeg vil aldri se deg igjen!
Du er alene! Kom deg vekk!
Far!
Fra nå av…
…må du drepe meg i hjertet ditt.
Det vil være det beste for deg.
Det er den eneste utveien.
Dette vil du ikke se.
Jeg skal arbeide her til gjelden er betalt.
Dette angår ikke ham.
La ham gå.
Jeg skal arbeide de timene det tar.
Jeg trenger ingen lønn.
Men sønnen min må ikke bli involvert.
Hva tror du vil skje
når folk hører at du stjal fra meg, og jeg gjorde ingenting?
Hvordan du framstår betyr alt i denne verdenen.
Og denne typen skam følger deg.
Jeg bryr meg ikke om meg.
Jeg tenker bare på sønnen min.
Familien han er huslærer for, tar ham med til USA.
Om du ber meg dø, skal jeg dø!
Men han får aldri sjansen igjen.
La ham være.
Det må være mitt ansvar å betale.
Sjef!
Far.
Reis deg, far.
Genta.
En fars kjærlighet er noe edelt.
Jeg er selv far.
Men mannen på toppen
må opprettholde orden, selv om det er en illusjon.
Jeg tror sjenerøsitet kan være mer kraftfullt.
La oss se hvor langt du kommer med sjenerøsitet, gutt.
Hva i…
Kom deg ut! Løp, Hansu!
Hansu!
Hansu.
Hansu!
KL. 12.10
Ta dere sammen! Løp!
Kom dere høyere!
Det kan komme etterskjelv. Løp!
Denne veien!
Vi må bare vente.
Ville du virkelig ha gjort det?
Ville du ha drept faren min?
For ærens skyld.
Han hadde en gjeld å betale.
Men døden han fikk…
Etter at vi kom hit,
har jeg måttet se faren min tåle så mange ydmykelser.
Og at jeg skulle dra fra ham…
Faren din måtte svelge stoltheten for å jobbe for meg.
Så ikke la offeret være bortkastet.
Du vet hva du må gjøre.
Bli med den amerikanske familien.
Og glem alt dette, selv ham.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
Han er faren min.
-Den eneste jeg har hatt! -Reis deg!
Se deg rundt!
Du er ikke den eneste som lider.
I dag har det blitt utallige foreldreløse.
Men i sånne tider
skaper en mann sin skjebne.
Det vil være de som lider og går videre,
og de som bare kan velte seg i sin elendighet.
Ikke vær en av de idiotene.
Jeg skal finne familien min.
Og du kommer deg av gårde.
Finn det nye livet ditt.
Hansu?
Andrew.
Se på deg. Herregud.
Hvor er faren din?
Å, Hansu.
Så fryktelig.
Du blir vel med oss?
Vi kommer ikke tilbake.
Jeg vil bli med.
Fortsett å laste.
Og, Andrew, sølvkandelaberen. Den er i butlerens anretning.
Han kan ikke gå inn i huset.
Han skal være rask. Ikke sant?
Hjelp meg litt her.
Vent.
Ja, vi må dra.
Mr. Holmes?
Han…
Han dro for å gjøre båten klar. Vi seiler straks.
La vognen stå igjen.
Veiene er borte.
Hvordan skal vi komme oss til vannet?
-Vi kan ikke gå ned der. -Det er eneste vei.
Glem vognen.
Veiene er borte.
Finn familiene deres.
-Mor? -Andrew!
-Mor! -Mrs. Holmes!
Mor! Hansu!
Andrew!
Mor, skynd deg! Denne veien!
Du.
KL. 20.48
Hva er det?
Hva er det du gjør?
Kom ut.
Du trenger ikke å gjemme deg.
Kom ut nå.
Jeg er her.
Sett deg.
Har du noe sake?
Jorden drakk den dessverre opp.
Vi kan servere te.
Var familien din trygg?
Jeg har ikke kommet meg hjem. Broen ved tempelet har rast.
Og veiene bak stasjonen er i flammer.
Jeg var på vei til broen ved parken da jeg møtte deg.
Men hvis vi blir på denne veien, bør jeg komme til dem.
Jeg håper de er trygge.
Hva er det? Hva har skjedd?
Det har vært en storstilt rømning ved Negishi fengsel.
Tre hundre koreanske fanger er blant de rømte.
De er på vei hitover.
De har visst planlagt å rømme en stund.
Nå utnytter de katastrofen til å komme seg ut.
Hva skulle de gjort?
Brenne i hjel?
Hvem vet hvilke problemer de vil skape.
Kvinnene og barna våre er på gatene.
Hvordan beskytter vi dem mot farlige folk?
Ro deg ned.
En gjeng koreanere har rømt!
Det vil ta dem flere timer å komme hit…
De er visst her alt. Og de plyndrer.
Hvor har du hørt alt dette, frøken?
-Hvem er du? -Den som stiller spørsmål. Svar.
Ikke drikk vann fra brønnen.
De sier at koreanerne har forgiftet den.
Slutt å spre grunnløse rykter.
Kom. Jeg må finne familien min.
Takk. Hvor mye skylder jeg?
I dag, ingenting.
Det er noe som skjer. Hold deg nær.
Han er en av dem.
Hjelp oss!
Jeg kjenner eieren av låven.
Gå til låven.
Han vil la dere gjemme dere der.
Vær raske! Fort!
-Hva sier han? -Han kjenner eieren.
Han ber dere gå til låven. Fort!
Du bør gjemme deg med dem.
Det er ikke tid. Gå inn i vognen!
Skynd deg!
Ikke rør deg. Ikke pust engang.
-Skynd deg! -Finn dem!
Fire menn løp denne veien. Hvor ble de av?
Hva har de gjort?
Jeg har hørt at koreanerne gjør opprør over hele byen.
Det er mer.
De går inn i ruinene og stjeler alt av verdi.
Vi må finne dem før de tar alt.
Udyr.
Hvordan våger de å gjøre det mot oss?
Vi slipper dem inn,
gir dem jobber,
og dette er takken.
Så du dem eller ikke? Fortell.
De unnslipper.
Ja, vi så dem.
Fire stykker.
Den veien!
Kom igjen!
Hva er der inne?
Bare en låve.
Bra at eieren er borte.
Men han blir sjokkert over rotet når han kommer tilbake.
Sjekk den.
Hørte du ikke gamlingen? Han sa at de løp den veien.
De kan ha sneket seg inn.
De er lure.
Jeg fant dem! De er her!
Kom igjen!
Tenn på den!
Vi må dra.
Du kan ikke gjøre noe.
De kaster deg bare inn dit.
KL. 02.12
Jeg kjenner noen av dem.
Far!
Vi ventet på deg, og trodde vi hadde mistet deg.
Og dere ønsket det sikkert.
Beklager å skuffe.
Hvordan kan du spøke i en sånn stund?
Fordi vi er sammen igjen.
Kom, Hansu.
Vi skal ta oss av ham en stund.
Du vil fortsatt ha en farsgjeld å betale.
DEN 1. SEPTEMBER 1923
BLE KANTO-REGIONEN RAMMET AV ET JORDSKJELV PÅ 7,9 PÅ RICHTERS SKALA.
MER ENN 100 000 LIV GIKK TAPT.
OGSÅ USKYLDIGE KOREANERE
SOM BLE SYNDEBUKKER FOR SKADENE ETTERPÅ
AV JAPANSKE HEVNGRUPPER.
NØYAKTIG ANTALL DREPTE KOREANERE ER OMDISKUTERT…
MEN MANGE HISTORIKERE MENER DET VAR FLERE TUSEN.
BASERT PÅ BOKEN AV MIN JIN LEE
Tekst: Evy Hvidsten