(на японски) Соломон, покажи на Тецуя.
Наблюдавам.
ОСАКА, 1975 Г.
Соломон, коя е тази?
Хана.
Трябваше да ми кажеш, че ще дойдеш.
Радвам се, че дойдох.
Сега онези кучки там вече знаят чий си.
Тя защо се държи така?
Соломон, виж.
Днес нямам пари.
Виж.
Оризът е твърд.
Не пипай, щом не купуваш.
Опаковано е, може да се пипа.
Дали Америка изглежда така?
Като магазин ли?
Всичко пакетирано и готово за купуване. С огромен избор. Супер е.
Хей.
Трябва да избягаме в Америка заедно.
Какво говориш? Нямаме толкова пари.
Пари лесно се намират. Откъде - не е важно.
Как да не е важно!
Соломон Светеца.
Твърде си възпитан. Чака те скучен живот.
Това не е за мен.
Аз искам да видя всичко.
Хавай. Париж. Пингвините.
Но най-вече Хавай.
Нагано-сан,
мама все ви хвали колко сте умен.
Но сте женен, нали? Изпуснала ви е.
Опитвал съм пърженото й пиле, Хана-чан.
Аз съм този, който много изпуска.
Недей.
Докажи, че знача за теб повече, отколкото тъпите ти съученички.
Знаеш за чувствата ми.
Свий ги.
Чакай, какво е това в джоба ти?
Бягай!
Хана!
Аз го накарах!
Дотук ли я докара?
Засрами се! - Простете, ще платя.
Не стига, че майка й е разведена...
Няма да идваме повече.
Няма да се измъкнеш толкова лесно!
Знам как да се разправя с такива като теб.
Гадняр!
Хванах крадец, елате да го арестувате.
Моля ви, татко ще ме убие!
Пак корейче. Само проблеми с тях!
Приберете го.
Веднага.
Ако го пусна, няма да си вземе поука.
Елате веднага.
Соломон, не!
Недей! Соломон!
Имаш ли рани?
Не, добре съм.
Вие ли сте баща му?
Никога не е правил такива неща.
Затова се нарича първо провинение.
Така се започва.
Не, няма да се повтори.
Кълна се.
Магазинерът помоли да уведомим училището му...
Ще го отстранят от занятия!
Може дори да го изключат.
Престъпил е закона.
Някакви бонбонки!
Знам, че постъпката му е нередна,
и ще го накажа строго за нея.
Моля ви да го освободите.
Ало?
Да, тъкмо с това съм се заел.
Защо?
Но крадците трябва да бъдат...
Ясно.
Да, разбирам.
Погледни ме.
Явно имаш влиятелна подкрепа тук.
Може да си вървите.
Пускате ли го? - Така ми беше наредено.
Кой се е обадил?
Вече няма значение.
Сега ми обясни.
Защо го направи?
Тя те накара, нали?
Не! - Кажи ми истината.
Хана нямаше нищо общо.
Добре.
Вярвам ти.
Това не бива да се повтаря.
Но няма да се отървеш леко.
Ще те пратя в Америка.
Реших го окончателно. - Не искам!
Знаеш ли, майка ти никак не искаше да израснеш тук.
Но аз държах да си до мен. Бях егоист.
Явно съм сгрешил.
Не мога да оставя Хана!
Знаеш ли колко по-лошо можеше да стане?
Не искам да заминавам. Тук живея.
Тук винаги ще носиш клеймото. Заминаваш.
На баба ти ще й бъде мъчно,
но ще я убедя, че е за твое добро.
Качвай се.
ПО РОМАНА НА МИН ДЖИН ЛИ
(на корейски) Луда ли си?
Знаеш ли какви жени ходят там?
По-тихо.
Целият квартал знае.
Как мислиш, че разбрах?
Само искахме да помогнем.
Не ме зачиташ за нищо, така ли?
Изложи ме пред целия свят!
Не е вярно.
Зачитам те.
А и ти. Срам нямаш ли?
Сънародниците ни тук си имат достатъчно грижи
и без вашето безсрамно поведение.
Затова гледат на нас с лошо око!
Тя няма никаква вина.
Идеята беше изцяло моя.
Нямахме такива проблеми, преди ти да се появиш.
Какво да правя сега?
Как ще се покажа пред хората,
като женорята са платили борчовете ми?
Какъв мъж съм!
Защо говориш така?
Откъде взе часовника?
Мама ми го даде.
Майка ти?
Откъде вдовица, която държи пансион, ще има такъв часовник?
Задушавам се тук.
Осъзнаваме, че сбъркахме. И съжаляваме.
Моля те, върни се.
Сунджа! - Не е възможно.
Рано е още за бебето.
ТОКИО, 1989 Г.
Медицината е почти безсилна.
Дъщеря ви е болна от доста време.
Състоянието й вече е безнадеждно.
А и ако се разчуе, че имаме пациентка със СПИН...
С други думи, не сме готови да я приемем.
Не говорете така.
Съветът ми е да се грижите за нея вкъщи.
С личния ви лекар...
Не, тя заслужава да получи болнична помощ.
Разбирам как се чувствате.
Но не мога да заставя персонала да се грижи за дъщеря ви...
Аз ще я поема.
Да изолираме пациентката.
Мисля, че можем да се грижим за дъщеря ви.
Много ви благодаря.
Добре тогава.
Оценявам го.
Честно казано, лек няма.
Не знаем още колко ще издържи.
Може да са месеци.
Може да са седмици, дори дни.
Простете, че идвам така, но съм отчаяна.
Първо мислех, че има вземане-даване с бандитите при доковете,
но сега се боя, че се е забъркал в нещо по-опасно.
Ужасно се тревожа. Първородният ми син е.
Ако нещо му се случи...
Надявах се да поговорите с него.
Защо смятате, че ще има полза?
По-добре потърсете пастор Ю.
Вие сте по-млад и убедителен.
По-лесно ще го разберете.
Нов съм тук, не мога...
Той вече не ми казва нищо.
Твърди, че е за моя безопасност.
Какво значи това?
Вече изгубих съпруга си тук.
Ако изгубя и сина си...
Успокойте се.
Ще говоря с него.
Знам, че някои ви имат за твърде млад
и твърде неосведомен заради средата, в която сте израсли,
но аз се радвам, че сте сред нас.
Благодаря, но все още имам да се доказвам.
Ще направя всичко по силите си.
Вас ще ви послуша. Сигурна съм.
Благодаря.
Хайде.
Значи майка ми реши да пробва и с вас.
Майчината любов не се съкрушава лесно.
Бъди благодарен.
Бързам за едно място.
Ще повървя с теб.
Добре.
Всеки ден минавам оттук
и осъзнавам колко дълго съм живял със затворени очи.
Разбрах за баща ти.
На колко беше, когато той почина?
На 14 години.
Сигурно е било тежко бреме
дете да изхранва семейство.
Кой тук няма тежка съдба?
Всички са така.
Какво разбирате вие?
Хана, замини за Америка.
Там знаят повече за болестта.
Бащата на един приятел от колежа е известен хирург.
Ще му се обадя.
Слушаш ли ме?
Хана, чуй ме.
Каквото ми е писано.
Какво?
Нямаше друго 14-годишно момче, което да говори така.
Няма да замина за Америка.
Какво ще правиш тогава?
Стоенето тук не помага.
Просто ще умра.
Соломон, още не разбираш от шега.
Очарователно.
Но никога не си проумявал реалността.
Никога.
Отворете си очите, пасторе.
С онези мъже
копаем земята.
И защо?
За да превозва метрото още работници по-бързо и по-надалече.
И да превиват гръб като нас.
Но чули ли сте ни да искаме награда?
Каквато и да е - нещо, което да ни отличи от скотовете по улиците.
Разбирам мъката ти, наистина.
Но да говориш така открито...
Не си само ти.
Чукът ще се стовари върху всички.
Върху всички тук.
Мислите, че не знам ли?
Все сънувам лицето на майка ми
и се будя със сълзи на очи.
Мисля за всички - за братята и сестрите ми,
дори за хората, които още не познавам.
Но ако позволя на страха да ме изпълни,
вече няма да мога да се позная.
Мое ли ще е това тяло тогава?
А без тяло мога ли да се нарека човек?
Соломон.
Когато ти замина за Америка,
гледах всички онези богаташки къщи и си представях
колко ли е хубаво да израснеш в такава.
Децата в онези семейства
не са изпитвали празното усещане, че от тях няма да излезе нищо.
Тази болест ми я лепна човек от такова семейство.
Сещаш се,
от онези, които обичат да се фукат със самурайското си потекло.
Защо ми го казваш?
Защото трябва да знаеш как съм живяла.
И да видиш докъде стигнах.
Предишната Хана вече я няма.
Ние не сме хора. Не и в техните очи.
И това отчаяние ни кара да пием
и да се бием,
а после да пребиваме жените си вкъщи.
Там поне не сме на най-ниското стъпало.
Има някой под нас.
Играем им по свирката,
но пак мръзнем и гладуваме.
Време е да ги смачкаме.
Внимавай какво говориш.
Арестуват хора за далеч по-меки слова.
Явно още не разбирате.
Сигурно заради костюма.
Почакай.
Какво да кажа на майка ти?
Кажете й, че има син, който й е благодарен за майчината обич.
Соломон, погледни ме.
Ти никога няма да си един от тях
въпреки дрехите и дипломите ти.
Да, ще оставят вратата леко открехната,
за да мислиш, че имаш шанс,
но не храни илюзии.
Тежък ден явно.
Познавам ви. Вие сте Мамору Йошии.
И аз съм чувал за теб. Момчето, съсипало сделката.
Така ли говорят?
И моята репутация е срината.
Мисля, че с теб...
имаме много общо.
Добре ли си?
Не се тревожи за мен.
Жените раждат, откакто свят светува. Върви.
Върви и намери Йозеф. И побързай.
Кюнхи се тревожи.
Да, иди го потърси.
Става безразсъден, когато е ядосан.
Къде може да е отишъл?
В кръчмата под трамвайната спирка.
Но моля те, не го съди твърде строго.
Спокойно, ще оправя нещата.
Знаете ли какъв съм аз?
Благородник!
Произхождам от един от най-старите родове в Пхенян!
Леле, благородник? Не думай!
И аз съм благородник!
Както и този човек тук.
Аз също съм благородник!
Кои сте вие, че да ми се подигравате?
Началникът ми ме уважава.
Можете ли да кажете същото за вашите мърляви шефове?
По-скоро обратното, ако питате мен.
Винаги съм се чудил за теб.
Как успя да се задържиш толкова дълго на тая работа?
Я си признай, да не си японски шпионин?
Или крадец?
Йозеф!
Какво правиш тук?
Тя ли те прати?
Сунджа ражда.
Върви.
Искам да си допия.
От мен бездруго няма полза.
Сега пък се самосъжаляваш.
Дай още една чаша.
Защо стоиш тук? Върви при жена си.
Тя ме прати да те намеря.
Ами ти бе? Също ли си благородник?
Има ли значение вече?
Това не значи нищо тук.
Копеле.
Точно това искат.
Да се хванем за гушите.
Наистина ли вярваш, че всички вече сме равни?
Ти, който имаше личен камериер?
И къде е той сега?
Грижите на родителите ни няма да свършат, като все мислим за изгубеното.
Глупаво е, братко.
Какъв е смисълът да се караме?
Вложили са много в теб.
Частно училище, "Йейл". Скъпа автобиография.
Същото важи и за вас.
Университет в Калифорния, право в "Станфорд".
А сега и двамата сме тук.
Чувам, че игралната зала на баща ти върви добре.
Защо изведнъж заговорихте за нея?
Интересува ме.
Защо? Пачинкото е за хора без избор.
Отдавна не е така.
Не разбирам.
Искате да се захванем с пачинко ли?
Не тук.
Пазарът е пренаситен заради хора като баща ти.
Но в Корея, Тайланд, Макао...
Кой знае? Може би дори във Вегас.
Тази ваша грандиозна идея
легална ли е?
Питаш дали е законна ли?
Да.
Аз...
Много обичах дядо си.
Не че не знаех кой е
и с какво се е занимавал.
Знаех, признавам.
За света може да е бил злодей,
но за мен
той бе този, който ме спаси
от баща ми наркоман,
собствения му син.
Мисълта ми е,
че не се срамувам от дядо си.
Обаче...
Аз съм друг.
Хора като нас
не е нужно да следват стъпките на рода си.
Вече не.
Помисли си.
Къде е твоят мафиот?
Само защото има игрална зала, не значи, че е мафиот.
Тръгнахме бързо.
Той се върна да вземе малко багаж.
Винаги съм се чудила.
Сигурно е имал богат избор от жени,
макар да е кореец.
Защо е избрал теб?
И не те е зарязал, след като е разбрал
с колко други си се въргаляла.
Не се мъчи.
Няма да ме предизвикаш.
Значи ще ми досаждаш, докато пукна?
Тогава направо да си тегля ножа още сега!
Бабче.
И ти си тук.
Цяла семейна сбирка.
Иди да ми купиш кафе.
Ецуко-сан похарчи един куп пари да те търси.
Вие, корейците, сте вманиачени на тема пари.
Всички казваха, че е безнадеждно,
но тя не се предаде.
Всяка майка се бори докрай за детето си.
Защо си тук?
Кажи ми истината. Ти дори не я харесваш.
И вътрешно негодуваше, че съм със скъпоценния ти внук.
Знам, че беше наясно за отношенията ми със Соломон.
Бабче,
всички те имат за светица.
Но ако Соломон разбере,
че ти си ме подтикнала да избягам,
какво ли ще каже?
Я стига!
Не помниш ли какво каза, когато Соломон замина за Америка?
Добре било, че се е отървал от нас.
Ако бил останал, сме щели да го съсипем.
Тоест аз. Аз съм щяла да го съсипя.
Намразих те оттогава,
макар да знаех, че си права!
Решила си, че говоря за теб?
Имах предвид... себе си.
Себе си?
Навремето имах и друг син.
И той беше добро момче.
Но му съсипах живота
и вече не е сред живите.
Защо бебето не излиза?
Не знам.
Млъквай!
Как се спи при такъв шум?
Не може да нахълтваш така!
Виж й бедрата!
Какво правиш?
Израждала съм прасета, знам как става.
Помогни ми.
Хайде, ела.
Слушай! Дай още чисти кърпи. И вода. Веднага!
Стъпи си на краката.
Нямам сили вече.
Напъвай!
Хайде заедно!
Мамичко!
Още, още!
В този неспокоен свят
каква надежда имаш?
Не стига ли, че си се наслаждавал
на богатство и блага?
Наздраве!
Полиция. Рутинна проверка.
Дай си чантата.
Ставай. - Проблем ли има?
Нищо не съм направил.
Дай да видя какво има в чантата.
Само работните ми дрехи.
Дай да видя.
Какво имаш в джобовете на палтото?
Изправи се.
По-бързо.
Моля ви. За прасетата ми са.
Кротувай.
Напъни по-силно! Чудесно се справяш.
Браво на теб. Само още един напън!
Напъни, за да излезе бебето.
Не мога повече. - Давай, още веднъж!
Можеш.
Ти си силна, Сунджа.
Хайде, още веднъж! Малко остана.
Бебето скоро ще се роди.
Ще излезе, само напъвай!
Браво на теб.
Как може? Само мълчахме.
И аз седях безучастно...
Много ясно!
Вика му се оцеляване.
Защо да носиш цялото бреме?
Колко още? Не изстрада ли достатъчно?
А и да доведеш такова момиче вкъщи от жал...
Спри се!
Няма да говориш така за Сунджа.
Няма да го позволя.
Извинявай за лошите думи.
Не са само думите,
а и мислите.
Братко...
Трябваше да съм умрял.
Но ето че стоя пред теб.
Благодарение на Сунджа.
Ти нямаш представа какво е направила и на какво е способна.
Но аз знам.
Показва се!
Напъвай още!
Още веднъж, напъни!
Виждам главичката. Бебето излиза!
Със Сунджа имам усещането,
че животът ми
може би има някакъв смисъл.
Дори да не е кой знае колко значимо,
но все пак мога да постигна нещо.
Не искам детето ми да расте в такъв свят.
Искам детето ми...
да бъде господар на тялото си
и да живее добре.
Не заслужават ли децата ни поне това, братко?
Ти го заслужаваш.
Аз също.
Момче е, Сунджа.
Познавам това личице.
Лицето на мама.
И на татко.
Познавам го.
Ела да видиш сина си.
Син?
Моят син.
Мъник, който ще стане колкото нас.
Батко...
Ще му дадеш ли име?
Аз ли?
Не заслужавам тази чест.
Ти си глава на семейството.
Не е чест, а задължение.
Да го кръстим на онзи, който е започнал нов свят
и е хранил вяра
след всеобщо отчаяние.
Нека носи името Ной.
Аз...
отблъсквам ли те с вида си?
Тревожа се само да не те боли.
Все още си моята Хана.
И винаги ще бъдеш.
Има ли още?
Не осъзнавах колко съм гладна.
Винаги има още. Яж колкото искаш.
Бабо, откъде взе всичко това?
В хотела имаше газова печка.
А гарнитурата донесох от къщи.
От къщи?
Не знаех колко дълго ще сме тук.
Кутията побира много.
Ела да ядеш. - Не съм гладен.
Трябва да пазиш силите си.
Яж. - Казах ти, че не ми се яде.
Уволниха ме от банката,
защото казах на г-жа Хан да не подписва.
Ти си виновна.
Внуши ми жал,
направи ме слаб.
Това не е слабост.
Все едно.
Край с кариерата ми.
Всичкият ми труд отиде на вятъра.
Сериозно ли наричаш това, твоето, "труд"?
И ти започваш.
Мразиш ме за това,
че съм имал каквото на теб ти е липсвало ли?
Добре, права си.
Ти печелиш.
И аз имах избор.
Преди много години.
Можех да живея пребогато, но отказах.
Беше преди войната.
Преди да се омъжа за дядо ти.
Защо си отказала?
Как можех да живея живот, разделен надве?
За едната половина да говоря, а другата - да крия?
Това е важно.
Не самият успех,
а как си стигнал до него.
Знам, бабо.
Полагам усилия.
Ще закъснееш.
Защо вече не носиш костюма?
Той не е нужен на Господа.
Така ми е по-удобно.
Какво има?
Роди ми се син.
Там, където ти се провали,
друга жена успя.
Слушаш ли ме?
Някои жени се раздават повече, така ли?
Няма да ти давам обяснения.
Но от сега нататък
си освободена от съпружеските ти задължения.
Сигурно си доволна.
Знам, че този брак бе проклятие за теб.
Облекчена съм донякъде.
Но е твърде късно.
Тялото ми
вече е омърсено от теб.
Но се питам
скъпият ти син
какво ли ще мисли за теб.
Превод на субтитрите Боряна Богданова