(på japanska) Solomon, visa Tetsuya.
Ja, jag tittar.
Solomon, vem är det?
Hana.
Du borde ha sagt att du skulle komma.
Jag är glad att jag kom.
Nu kommer de där slynorna veta vem det är du tillhör.
Varför har hon sån attityd?
Solomon, titta.
Jag har inga pengar idag.
Titta.
Riset är hårt.
Rör inte om du inte ska köpa.
Det är inslaget. För att man ska kunna röra det.
Tror du att USA är så här?
Som en mataffär?
Allt förpaketerat och redo att köpas. Så många val. Jag älskar det.
Du.
Vi borde rymma till USA tillsammans.
Vad pratar du om? Vi har inte råd med det.
Pengar kommer lätt, bara man inte bryr sig var de kommer ifrån.
Det är klart det spelar roll var de kommer ifrån.
Amen till Solomon.
Din familj uppfostrade dig väl. Ett tråkigt liv väntar dig.
Det är inte min lott.
Jag vill uppleva allt.
Hawaii. Paris. Pingvinerna.
Men framförallt Hawaii.
Nagano-san,
min mamma säger alltid hur smart du är.
Men visst är du gift? Hon har missat sin chans.
Jag har smakat din mors grillade kyckling, Hana-san.
Säg till henne att förlusten är min.
GODIS
Vi låter bli.
Bevisa att jag är viktigare än slynorna från skolan.
Du vet redan hur jag känner.
Gör det.
Vänta, vad har du i fickan?
Spring!
Hana!
Nagano-san, det var jag!
Är det här vad du har blivit?
-Skäms du inte? -Förlåt. Jag ska betala.
Hennes liv är svårt nog med en frånskild mor.
Jag lovar, vi kommer aldrig tillbaka!
Så lätt slipper du inte undan!
Jag vet hur man hanterar såna som du.
Din jävel!
Hallå? Jag har haffat en snattare. Kom och ta honom.
Snälla, min pappa kommer döda mig!
Ännu en korean, de är så besvärliga.
Jag vill att han grips.
Genast.
Men om jag inte gör nåt kommer han aldrig att lära sig.
Kom omedelbart.
Solomon, sluta!
Gör det inte! Solomon!
Är du skadad?
Nej, jag är okej.
Är du hans far?
Han har aldrig gjort nåt liknande förr.
Och därför kallas det förstagångsförbrytare.
Det är så här det börjar.
Nej, han kommer aldrig göra om det.
Det svär jag.
Butiksinnehavaren bad oss informera hans skola…
Men då blir han avstängd!
Kanske till och med relegerad.
Men han har begått ett brott.
Det var bara lite godis!
Jag vet att det han gjorde var fel,
och jag kommer ge honom en rejäl skrapa för det här.
Jag ber er, låt honom gå.
Hallå?
Ja, jag hanterar situationen i detta nu.
Varför det?
Men snattare borde bli…
Jag förstår.
Ja. Jag förstår.
Se på mig.
Det verkar som om du har en inflytelserik vän.
Ni kan gå nu.
-Är det allt? -Jag har beordrats att släppa honom.
Vem var det som ringde?
Det spelar ingen roll nu.
Förklara dig.
Varför gjorde du nåt sånt?
Det var hennes fel, eller hur?
-Nej! -Berätta sanningen.
Hana hade inget med det att göra.
Visst.
Jag tror dig.
Det här får inte hända igen.
Men så lätt slipper du inte undan.
Jag tänker skicka dig till USA.
-Jag har äntligen bestämt mig. -Men jag vill inte!
Du vet att din mor aldrig ville att du skulle växa upp här.
Men jag ville ha dig hos mig. Jag var självisk.
Nu förstår jag att jag hade fel.
Nej, jag kan inte lämna Hana!
Vet du hur mycket värre det kunde ha gått ikväll?
Jag vill inte åka. Det här är mitt hem.
Och här kommer du alltid vara märkt av detta. Du ska åka.
Din farmor kommer bli ledsen,
men jag ska säga att det här är det bästa för dig.
In med dig.
BASERAD PÅ BOKEN AV
(på koreanska) Har du blivit galen?
Vet du vilka slags kvinnor som går dit?
Sänk rösten.
Hela grannskapet vet redan!
Hur tror du jag fick veta?
Vi försökte bara hjälpa till.
Är jag inte husets herre längre?
Ni har just visat hela världen att jag inte är det!
Så är det inte.
Det är väl klart att du är.
Och du. Har du ingen skam i kroppen?
Det är illa nog att det är så svårt för vårt folk här…
…utan att ni två ska bete er skamlöst.
Undra på att de tror det värsta om oss!
Hon hade inget med det att göra.
Idén var bara min.
Vi hade inga såna här problem förrän du kom in i huset.
Vad ska jag göra nu?
Hur ska jag kunna visa mig igen
efter att några dumma kvinnor betalade min skuld?
Mina testiklar krymper!
Varför pratar du så här?
Varifrån fick du klockan?
Min mor gav den till mig.
Din mor?
Äger en änka som driver pensionat en sån där klocka?
Jag kan inte andas här.
Vi vet att vi gjorde fel. Vi är ledsna.
Snälla, kom tillbaka hem.
-Sunja! -Det kan inte vara sant.
Bebisen ska inte komma än.
Dessvärre kan vi inte göra så mycket.
Er dotter har varit sjuk länge.
I det här skedet finns ingen hjälp att få.
Och om det skulle komma ut att vi har en aids-patient här…
Med andra ord saknar vi möjlighet att vårda henne.
Snälla, säg inte så.
Jag råder er att vårda henne hemma.
En familjeläkare som kan…
Nej. Hon förtjänar er vård.
Jag förstår hur ni känner.
Men jag kan inte be min personal att ta hand om er dotter…
Jag gör det.
Vi flyttar patienten till en egen avdelning.
Jag tror vi kan ta hand om er dotter.
Tack så mycket.
Då så.
Tack för att du erbjöd dig.
Helt ärligt, det finns inget botemedel.
Vi vet inte hur länge hon kommer överleva.
Det kan ta månader.
Det kan ta veckor eller dagar.
Förlåt att jag kommer till er så här, men jag är desperat.
Först trodde jag att han hängde med gängen i hamnen,
men nu är jag rädd att han är involverad i nåt farligare.
Jag är sjuk av oro. Han är min äldste.
Om nåt skulle hända honom…
Jag hoppades att ni kunde tala med honom.
Varför tror du att jag skulle lyckas?
Det vore bättre med pastor Yoo.
Men ni är yngre, mer energisk.
Ni skulle förstå honom bättre.
Jag är bara novis. Jag kan inte…
Han svarar inte längre på mina frågor.
Säger att ju mindre jag vet, desto säkrare är jag.
Vad menar han med det?
Jag har redan förlorat min make här.
Om jag förlorar min son också…
Bli inte upprörd.
Jag går till honom.
Jag vet att det finns vissa som tycker att ni är för ung
och för ignorant på grund av er priviligierade uppväxt,
men jag är glad att vi har er.
Tack, men än måste jag visa mitt värde.
Jag ska göra mitt bästa.
Ni kommer att nå fram till honom. Det vet jag.
Tack.
Kom så går vi.
Så min mor tänkte att hon skulle försöka med er också.
En mors kärlek förlorar man inte så lätt.
Var tacksam för det.
Jag har nånstans jag måste vara.
Då följer jag dig.
Visst.
Varje dag går jag längs dessa gator
och blir påmind om hur länge jag har levt med mina ögon stängda.
Jag hörde om din far.
Hur gammal var du när han dog?
Fjorton.
Det måste ha varit en tung börda
att vara så ung och försörja en familj.
Vem här har inte en liknande historia?
Fråga vem som helst.
Vad vet en sån som du?
Hana, åk till USA.
De vet mer om sånt här där borta.
En av mina collegevänners far är en berömd kirurg.
Jag kan ta kontakt med honom.
Lyssnar du?
Hana, lyssna på mig.
Det är som det är.
Vad?
Du var den enda 14-åriga pojke som pratade så, Solomon.
Jag tänker inte åka till USA.
Vad tänker du göra, då?
Att stanna här förändrar ingenting.
Jag tänker bara dö.
Solomon, du kan fortfarande inte ta ett skämt.
Så gulligt.
Men du har väl aldrig kunnat se saker för vad de är, eller hur?
Aldrig nånsin.
Dags att du öppnar dina ögon, pastorn.
De där männen och jag,
vi beger oss ner i marken…
För vad?
Så nån tunnelbana kan bära med sig arbetare längre och längre bort.
Så de kan knäcka sina ryggar precis som vi.
Men hör du oss be om några vinningar?
Nåt, vad som helst, som skiljer oss från djuren som skiter på gatorna.
Jag förstår verkligen det du säger.
Men att prata så öppet om det…
Det gäller inte bara dig,
alla känner vi hur deras hammare slår ner oss.
Alla dessa människor!
Tror du inte att jag vet?
Tror du inte jag ser min mors ansikte i mina drömmar
och vaknar gråtande på grund av det?
Jag tänker på dem alla. Mina bröder, mina systrar,
till och med främlingar jag inte har träffat än.
Men om jag låter mina rädslor forma mig…
…då skulle jag inte längre känna igen mina egna konturer.
Hur ska jag då kunna kalla det min kropp?
Och om jag saknar kropp, kan jag då ens kalla mig man?
Solomon…
…efter att du hade åkt till USA…
…brukade jag stirra på alla tjusiga hem och tänka mig…
…hur underbart det skulle vara att växa upp i en sån familj.
Barnen i de familjerna
kan väl aldrig ha känt att de aldrig kunde göra nåt rätt?
Jag fick sjukdomen från en kille som kom från en sån familj.
Du vet,
en av de där som gillar att skryta om sina samurajförfäder och sån skit.
Varför berättar du det här?
För att du måste veta hur jag har levt mitt liv.
Och du måste se vad det har lett till.
Den Hana du kände är borta.
Vi är inte män. Inte i deras ögon.
Och den förödmjukelsen får oss att vända oss till alkohol,
till slagsmål,
och att gå hem och misshandla våra fruar.
Hemma står vi i alla fall inte lägst.
Där finns nån som rankas lägre.
Vi har följt deras regler,
så varför är vi fortfarande frusna och hungriga?
Det är dags att vi bryter reglerna.
Var försiktig med det du säger.
Män har gripits för att ha sagt mindre än så.
Du förstår fortfarande inte, va?
Det kanske är kostymen.
Vänta.
Vad ska jag säga till din mor?
Säg att hon har en son som är tacksam för sin mors kärlek.
Solomon, se på mig.
Du kommer aldrig bli en av dem,
trots dina fina kläder och dina tjusiga betyg.
Visst, de kanske lämnar dörren på glänt
så du tror att du har en chans…
…men låt dig inte luras.
Du verkar ha en jobbig dag.
Jag känner igen dig. Du är Mamoru Yoshii.
Jag har hört talas om dig också. Killen som sabbade affären.
Är det vad de säger?
Jag är inte heller en man med gott rykte.
Jag tror att vi två…
…har mycket gemensamt.
Är du okej?
Oroa dig inte för mig.
Kvinnor har väl fött barn i alla tider? Gå nu.
Leta reda på Yoseb, snabbt.
Kyunghee är jätteorolig.
Ja, hitta honom snabbt.
Han kan vara vårdslös när han blir sån här.
Nån aning om vart han kan ha gått?
Han sitter nog på baren under spårvagnshållplatsen.
Men döm honom inte alltför hårt.
Lugn. Jag ska ställa allt till rätta.
Vet du vem jag är?
Jag tillhör adeln!
Min familj kommer från en av Pyongyangs äldsta släkter!
Wow, är du adelsman? Menar du det?
Jag är också adelsman!
Likaså den här gentlemannen här.
Jag också! Nobilitet!
Varför gör ni narr av mig?
Min chef förlitar sig på mig.
Kan du säga detsamma om dina svin?
Som jag ser det är det snarare tvärtom.
Jag har alltid undrat hur du klarade det,
hur du har behållit jobbet så länge.
Vad är du? Spion åt japanerna?
Eller en tjuv?
Yoseb!
Vad gör du här?
Har hon skickat dig?
Sunja håller på att föda.
Gå.
Jag vill dricka upp min drink.
Jag gör ingen nytta där.
Nu tycker du synd om dig själv.
Hallå! En kopp till här!
Varför är du här? Gå till din fru.
Hon bad mig gå och hämta dig.
Och du då? Tillhör du också adeln?
Spelar det nån roll nu?
Sånt betyder ingenting här.
Din jävel.
Det är det de vill,
att vi vänder oss mot varandra.
Tror du verkligen att vi alla är jämlika nu?
Du som hade en tjänare som tog hand om alla dina behov?
Var befinner han sig nu?
Våra föräldrars prövningar underlättas ej av att tänka på det vi har förlorat.
Det är bara fåfängt, bror.
Vad är det för mening med att slåss med våra egna?
Din familj investerade verkligen i dig.
Choate, Yale. Kostsam resumé.
Jag kan säga detsamma om dig.
UCLA, Stanford Law.
Och nu är vi båda tillbaka.
Jag har hört att din fars pachinkosalong går bra.
Varför pratar du plötsligt om pachinko?
Pachinko intresserar mig.
Varför? Det är för folk som inte har andra möjligheter.
Kanske för länge sen.
Jag hänger inte med.
Vill du att vi ska satsa på pachinko?
Inte här.
Marknaden är för mättad, tack vare såna som din far.
Men i Korea, Thailand, Macau.
Vem vet? Kanske även Vegas.
Och din stora idé,
är den legitim?
Frågar du om den är legal?
Ja.
Jag…
Jag älskade min farfar väldigt mycket.
Men det är inte som om jag inte visste vem han var,
eller vad han sysslade med.
Jag förnekar det inte.
Världen må ha sett honom som en skurk,
men för mig
var han mannen som räddade mig
från min drogmissbrukande far,
hans egen son.
Det jag försöker säga är…
Jag skäms inte över min farfar.
Men…
Jag är inte han.
Och människor som vi
behöver inte vandra i våra familjers skuggor.
Inte nu längre.
Tänk på saken.
Var är din gangsterpojkvän?
Bara för att han äger en pachinkosalong gör det honom inte till gangster.
Vi hastade hit,
så han har åkt hem för att hämta sånt vi behöver.
Jag har alltid undrat.
Jag är säker på att han hade många kvinnor att välja mellan,
trots att han är korean.
Varför valde han dig?
Och han lämnade dig inte ens efter att han hörde
hur ofta du särade på benen för alla de där männen.
Spara på luften.
Du kan inte få mig till gräl.
Tänker du tråka ut mig till döds?
Hämta då en kniv så jag kan dö på en gång!
Farmor,
är du också här?
Det är en jäkla familjeåterförening.
Gå och köp lite kaffe åt mig.
Etsuko-san har spenderat mycket pengar för att hitta dig.
Ni koreaner är så besatta av pengar.
Alla sa till henne att det var hopplöst,
men hon vägrade ge upp.
Ingen mor kan ge upp om sitt barn.
Varför är du här?
Säg sanningen. Du tycker inte ens om henne.
Liksom du hatade att jag var ihop med din älskade sonson.
Jag vet att du kände till allt om Solomon och mig.
Farmor,
alla tror att du är ett sånt helgon.
Men om Solomon nånsin får veta
att det var du som sa åt mig att rymma,
vad tror du han skulle säga då?
Vad i helvete?
Minns du inte vad du sa efter att Solomon åkt till USA?
Du sa att det var bra att han hade kommit ifrån oss.
För att om han hade stannat hade vi bara förstört honom.
Du pratade om mig. Jag hade förstört honom.
Och sen dess har jag föraktat dig för att du sa så,
även om jag visste att du hade rätt!
Trodde du att jag pratade om dig?
Jag uttalade de orden… om mig själv.
Dig själv?
Jag hade en gång ännu en son.
Och han var också god.
Men eftersom jag förstörde hans liv…
…är han borta nu.
Varför föds inte bebisen?
Jag vet inte.
Nu räcker det!
Hur ska man kunna vila i det här oväsendet?
Du har ingen rätt att komma instampande!
Titta på de där höfterna!
Vad gör du?
Jag har förlöst nog med grisar för att veta hur man gör.
Hjälp mig.
Kom igen nu!
Hör upp! Fler rena lakan. Och vatten. Nu!
Ta i med allt du har!
Jag har ingen energi kvar.
Krysta!
Tillsammans!
Mor!
Mer! Mer! Mer!
I denna problemfyllda värld
Vad hoppas du på?
Räcker det inte att du åtnjutit
Rikedom och framgång?
Skål!
Särskilda polisenheten. Rutininspektion.
Jag måste genomsöka din väska.
-Ställ dig upp. -Är det nåt problem?
Jag har inte gjort nåt fel.
Ge mig din väska. Jag måste titta i den.
Bara mina arbetskläder.
Ge hit den genast.
Du, vad har du i jackfickorna?
Ställ dig upp.
Skynda på.
Snälla. De är till mina grisar.
Sitt still.
Jag behöver en starkare krystning! Du är så duktig.
Du är jätteduktig. Bara lite till!
Du måste krysta så bebisen kommer ut.
-Jag kan inte mer. -Kom igen, en gång till!
Du klarar det här.
Sunja, du är så stark.
Kom igen, lite till! Lite mer.
Sen kommer bebisen ut.
Den kommer komma. Fortsätt krysta!
Du är jätteduktig.
Hur kunde vi bara sitta där?
Att veta att jag inget gjorde…
Självklart gjorde du ingenting!
Det kallas för att överleva.
Varför ska du ta på dig allt?
Hur mycket längre ska du hålla på så här? Har du inte lidit nog?
Att förbarma sig över en flicka som hon, att ta in henne i vårt hem…
Bara sluta!
Du ska inte tala om Sunja på det viset.
Jag tillåter det inte.
Jag är ledsen. Jag uttryckte mig illa.
Det är inte bara dina ord,
utan även dina tankar.
Bror…
Jag borde ha dött det här året.
Men istället står jag framför dig.
Det är tack vare Sunja.
Du vet inte vad hon har gjort eller vad hon är kapabel till.
Men det vet jag.
Nu kommer den!
Fortsätt krysta!
En gång till, krysta!
Jag ser huvudet. Bebisen kommer!
Med Sunja har jag en känsla av…
…att mitt liv kanske…
…kan komma att betyda nåt, på nåt sätt.
Inte i ett större perspektiv,
men det känns som om jag kan åstadkomma nåt.
Jag vill inte att mitt barn växer upp i en värld som den här.
Jag vill att mitt barn…
…ska känna igen konturerna av sin kropp,
och jag vill att det här barnet ska frodas.
Bror, är inte det det minsta våra barn förtjänar?
Du förtjänar det…
…och det gör jag också.
Sunja, det är en pojke.
Jag känner igen det här ansiktet.
Min mor.
Min far.
Jag känner honom.
Kom och träffa din son.
En son?
Min son.
Tänk att de sen blir som vi.
Svåger…
…vill du ge barnet ett namn?
Jag?
Jag förtjänar inte den äran.
Du är familjens överhuvud.
Det är inte en ära, utan en plikt.
Han som öppnade en helt ny värld…
…som trodde…
…även när ingen annan gjorde det.
Vi kallar honom Noa.
Ser jag…
…vidrig ut i dina ögon?
Jag är bara orolig att du har ont.
Du är fortfarande min Hana.
Inget kommer nånsin förändra det.
Finns det mer?
Jag insåg inte hur hungrig jag var.
Det finns alltid mer. Ät upp.
Farmor, var fick du tag i allt det här?
Hotellet hade en portabel gasspis.
Jag tog med smårätterna hemifrån.
Tog du med smårätter hemifrån?
Jag visste inte hur länge vi skulle bli kvar.
Titta vad mycket som ryms i denna bentolåda.
-Kom och ät. -Jag är inte hungrig.
Du måste hålla din styrka uppe.
-Ät. -Jag sa ju att jag inte vill äta.
Banken avskedade mig
för att jag sa åt fru Han att inte skriva på.
Det är ditt fel.
Du fick mig att tycka synd om henne
och du gjorde mig svag.
Det är inte svaghet.
Vad det än var
så har det krossat mig.
Allt jag arbetat så hårt för.
Tycker du verkligen att ditt liv har varit hårt?
Du också.
Föraktar du mig
för att jag har det du saknade, och inte har lidit som du?
Visst. Du har rätt.
Där kommer jag aldrig vinna.
Jag hade också ett val, ska du veta.
För länge sen.
Jag kunde ha fått enorma rikedomar, men jag tackade nej.
Det var innan kriget.
Innan jag gifte mig med din farfar.
Varför tackade du inte ja?
Hur skulle jag kunna leva två separata liv?
Ett liv jag kunde tala om och ett liv i hemlighet?
Det betyder nåt.
Viktigare än att vara framgångsrik
är hur man nådde sin framgång.
Jag vet, farmor.
Jag försöker.
Du kommer att bli sen.
Varför bär du inte din kostym längre?
Gud behöver inte ha mig i kostym.
Det här känns mer bekvämt.
Vad är det?
Jag har en son nu.
Det du misslyckades med
har en annan kvinna åstadkommit.
Hör du mig?
Vissa kvinnor är väl mer tillmötesgående?
Jag behöver inte förklara henne för dig.
Men i och med detta
är du befriad från dina äktenskapliga plikter.
Det gör dig säkert glad.
Jag vet att det här äktenskapet har varit en förbannelse för dig.
Det är väl en liten tröst ändå.
Men det är för sent.
Min kropp…
…har du redan besudlat.
Men…
…din älskade son…
…undrar vad han kommer tycka om dig.
Undertexter: Victoria Heaps