(japoniškai) Solomonai, parodyk Tecujai.
Taip, žiūriu.
OSAKA 1975 M.
Solomonai, kas ji?
Hana.
Reikėjo pasakyti, kad ateisi.
Džiaugiuosi, kad atėjau.
Dabar tos kalės ten žinos, kam priklausai.
Kodėl ji tokia pasipūtus?
Solomonai, žiūrėk.
Šiandien neturiu pinigų.
Žiūrėk.
Šitie ryžiai kieti.
Neliesk, jei nepirksi.
Jie supakuoti. Jie skirti tam, kad juos liestų.
Manai, Amerika yra tokia?
Kaip parduotuvė?
Viskas supakuota, paruošta pardavimui. Toks didelis pasirinkimas. Man patinka.
Ei.
Turėtume pabėgti į Ameriką kartu.
Ką čia kalbi? Neturime tiek pinigų.
Pinigų gauti lengva, jei tau nerūpi, iš kur jie.
Aišku, kad rūpi, iš kur pinigai.
Amen už Solomoną.
Tavo šeima per gerai tave užaugino. Tavęs laukia nuobodus gyvenimas.
Man taip netinka.
Noriu pamatyti viską.
Havajus. Paryžių. Pingvinus.
Bet labiausiai - Havajus.
PARDUOTUVĖ
Nagano-san,
mano mama visada jus giria, kad esate labai protingas.
Bet jūs vedęs, ar ne? Ji pražiopsojo savo progą.
Ragavau tavo mamos keptos vištienos, Hana-čan.
Perduok jai, kad tai man nepasisekė.
SALDAINIAI
Nereikia.
Įrodyk, kad reiškiu tau daugiau nei tos kalės iš mokyklos.
Tu jau žinai, ką jaučiu.
Paimk juos.
Palauk, kas tavo kišenėje?
Bėk!
Hana!
Nagano-san, tai buvau aš!
Štai iki ko nusiritai!
- Ar tau ne gėda? - Atsiprašau. Sumokėsiu.
Jos gyvenimas ir taip sunkus, kai motina išsiskyrusi.
Pažadu, mes niekad negrįšime!
Taip lengvai neišsisuksi!
Žinau, kaip susitvarkyti su tokiais kaip tu.
Niekše tu!
Alio? Parduotuvėje sugavau vagį. Atvažiuokite, suimkite jį.
Prašau, nereikia, tėtis mane užmuš!
Dar vienas korėjietis, niekšeliai tie.
Noriu, kad jį suimtų.
Tuojau pat!
Bet jei nieko nedarysiu, šitas vaikis nepasimokys.
Tuoj pat atvažiuokite.
Solomonai, stok!
Nereikia! Solomonai!
Tu sužeistas?
Ne, aš sveikas.
Jūs - jo tėvas?
Jis nieko panašaus anksčiau nėra padaręs.
Todėl ir vadiname tai pirmu nusižengimu.
Nuo to viskas ir prasideda.
Ne, jis daugiau taip niekad nedarys.
Prisiekiu.
Parduotuvės savininkas paprašė, kad praneštume jo mokyklai…
Bet tada jį nušalins nuo pamokų!
Gal net išmes.
Bet jis įvykdė nusikaltimą.
Tai buvo tik saldainių dėžutė!
Žinau, kad jis pasielgė nederamai
ir griežtai jį išbarsiu.
Prašau jūsų jį paleisti.
Klausau?
Taip, dabar tvarkau šitą reikalą.
Kodėl?
Bet vagys turėtų…
Supratau.
Taip. Suprantu.
Pažiūrėk į mane.
Regis, šiame pasaulyje turi galingą draugą.
Galit eiti.
- Viskas? - Man įsakyta jį paleisti.
Kas paskambino?
Dabar tai nesvarbu.
Pasiaiškink.
Kodėl šitaip pasielgei?
Tai ji kalta, tiesa?
- Ne! - Pasakyk tiesą.
Hana niekaip su tuo nesusijusi.
Gerai.
Tikiu tavimi.
Tai daugiau negali pasikartoti.
Bet tu taip lengvai neišsisuksi.
Išsiųsiu tave į Ameriką.
- Pagaliau apsisprendžiau. - Nenoriu važiuoti!
Žinai, tavo motina nenorėjo, kad augtum čia.
Bet aš norėjau, kad būtum šalia. Buvau savanaudis.
Dabar suprantu, kad klydau.
Ne, negaliu palikti Hanos!
Ar žinai, kad šįvakar viskas galėjo baigtis gerokai blogiau?
Nenoriu važiuoti. Čia mano namai.
Čia tu visąlaik nešiosi tą žymę. Važiuosi.
Tavo močiutė nusimins,
bet įtikinsiu ją, kad tau taip bus geriausia.
Sėsk.
PAGAL LI MINDŽIN KNYGĄ
(korėjietiškai) Iš proto išsikraustėt?
Ar žinot, kokios moterys lankosi tose vietose?
Kalbėk tyliau.
Visi kaimynai jau žino!
Kaip manai, iš kur aš sužinojau?
Mes tik bandėm padėti.
Ar aš jau nebe šių namų galva?
Nes tą ir pranešėt visam pasauliui!
Viskas ne taip.
Žinoma, tu - namų galva.
O tu. Visai gėdos neturi?
Ir taip blogai, kad mūsiškiams čia taip sunku…
o dar judvi elgiatės kaip begėdės.
Nieko keisto, kad apie mus taip blogai galvoja!
Ji su tuo niekaip nesusijusi.
Tai buvo tik mano mintis.
Neturėjome tokių rūpesčių, kol tu neatėjai į šituos namus.
Ką man dabar daryti?
Kaip man parodyti veidą,
žinant, kad kažkokios kvailės užmokėjo mano skolas?
Mano kiaušiai susitraukė!
Kodėl taip kalbi?
Iš kur gavai laikrodį?
Man jį davė motina.
Tavo motina?
Našlė, vadovaujanti pensionui, turi tokį laikrodį?
Negaliu čia kvėpuoti.
Mes žinom, kad blogai pasielgėm. Atsiprašom už tai.
Būk geras, grįžk namo.
- Sundža! - Negali būti.
Dar ne laikas vaikeliui gimti.
TOKIJAS 1989 M.
Deja, mažai ką tegalime padaryti.
Jūsų dukra jau kurį laiką serga.
Šiuo metu jai padėti nebeįmanoma.
Jei pasklistų gandai, kad pas mus guli AIDS pacientė…
Kitaip tariant, nesame pasirengę ja rūpintis.
Prašau, nekalbėkite taip.
Patariu jums rūpintis ja namie.
Šeimos gydytojas ją apsaugotų…
Ne. Ji nusipelnė, kad ja rūpintumėtės jūs.
Suprantu, kaip jaučiatės.
Bet negaliu prašyti savo darbuotojų rūpintis jūsų dukterimi…
Aš pasirūpinsiu.
Perkelkime pacientę į atskirą skyrių.
Manau, galime pasirūpinti jūsų dukra.
Labai jums ačiū.
Labai gerai.
Ačiū, kad pasisiūlėte.
Atvirai kalbant, vaistų nėra.
Nežinome, kiek laiko ji pratemps.
Gal mėnesius.
Gal savaites, o gal tik dienas.
Atsiprašau, kad taip pas jus atėjau, bet nežinau, ko griebtis.
Iš pradžių maniau, kad jis su tais gangsteriais doke,
bet bijau, kad jis įsivėlė į kažką pavojingesnio.
Beprotiškai nerimauju. Jis - mano vyriausiasis sūnus.
Jei jam kas nors nutiktų…
Tikėjausi, kad jūs su juo pasikalbėsite.
Kodėl manote, kad man pavyks?
Labiau tiktų pastorius Ju.
Bet jūs - jaunesnis ir energingesnis.
Jūs geriau jį suprasite.
Aš tik naujokas. Negaliu…
Jis nebeatsakinėja į mano klausimus.
Sako, kuo mažiau žinosiu, tuo būsiu saugesnė.
Ką jis tuo nori pasakyti?
Aš jau netekau čia savo vyro.
Jei neteksiu ir sūnaus…
Nesigraudinkite.
Aš pas jį nueisiu.
Žinau, kai kurie mano, kad esate per jaunas,
kad nieko neišmanote, nes užaugote turtingoje šeimoje,
bet aš džiaugiuosi, kad turime jus.
Ačiū, bet dar turiu įrodyti savo vertę.
Aš labai pasistengsiu.
Jums pavyks įkrėsti jam proto. Žinau, kad pavyks.
Ačiū.
Eime.
Taigi, motina pamanė, kad pabandys ir su jumis.
Motinos meilės taip lengvai neprarasi.
Būk dėkingas.
Manęs laukia kitur.
Tada tave palydėsiu.
Gerai.
Kasdien, vaikščiodamas šiomis gatvėmis,
prisimenu, kiek gyvenimo pragyvenau užmerktomis akimis.
Girdėjau apie tavo tėvą.
Kiek tau buvo metų, kai jis mirė?
Keturiolika.
Turbūt buvo labai sunku
tokiam jaunam išmaitinti savo šeimą.
O kas iš vietinių negalėtų papasakoti to paties?
Paklauskit bet ko.
Ką gali žinoti toks kaip jūs?
Turėtum važiuot į Ameriką.
Ten jie daugiau apie tai žino.
Turiu koledžo laikų draugą, kurio tėvas - garsus chirurgas.
Susisieksiu su juo.
Klausaisi?
Hana, paklausyk manęs.
Yra kaip yra.
Ką?
Buvai vienintelis keturiolikmetis, kuris taip kalbėdavo, Solomonai.
Nevažiuosiu į Ameriką.
Tai ką tada darysi?
Jei liksi čia, niekas nepasikeis.
Aš tiesiog mirsiu.
Solomonai, vis dar nesupranti pokštų.
Kaip miela.
Bet niekad nematydavai visko taip, kaip iš tiesų yra, ar ne?
Niekad negalėdavai pamatyti.
Metas atsimerkti, pastoriau.
Tie vyrai ir aš,
mes lendame po žeme…
Dėl ko?
Tam, kad kažkokie metro galėtų nuvežti daugiau darbininkų toliau ir greičiau.
Tam, kad jie lenktų nugaras kaip mes.
Bet ar girdit, kad prašytume paskatinimų?
Bent ko nors, bet ko, kas mus atskirtų nuo gyvulių, besituštinančių gatvėse.
Suprantu, ką sakai, tikrai.
Bet kalbėti šitaip taip atvirai…
Ne tik tu ir tavo šeima,
bet mes visi pajusime, kaip jų kūjis mus nublokš.
Visi tie žmonės!
Manot, nežinau?
Manot, man nesisapnuoja motinos veidas,
manot, nepabundu su ašaromis akyse?
Galvoju apie juos visus. Apie brolius, seseris,
net ir nepažįstamuosius, kurių dar nesutikau.
Bet jei leisiu baimėms save formuoti…
nebeatpažinsiu savęs.
Kaip tada galėsiu vadinti šį kūną savu?
O be kūno, kaip galėsiu vadinti save žmogumi?
Solomonai…
kai išvykai į Ameriką…
Spoksodavau į tuos prašmatnius namus ir įsivaizduodavau…
kaip puiku būtų užaugti tokioje šeimoje.
Žinoma, tų šeimų vaikų
niekad neužplūsdavo tuštumos jausmas, kad iš jų nieko doro neišeis.
Pasigavau šitą ligą iš vaikino, kilusio iš vienos tų šeimų.
Žinai,
vienos iš tų, kurios mėgsta girtis savo protėviais samurajais ir panašiai.
Kodėl man tai pasakoji?
Nes tu turi žinoti, kaip nugyvenau gyvenimą.
Ir turi pamatyti, kuo man tai baigėsi.
Hanos, kurią tu pažinojai, nebėra.
Mes ne žmonės. Ne jiems.
Šis pažeminimas verčia mus gerti
ir kivirčytis,
ir grįžus namo mušti žmonas.
Ten mes bent jau žinom, kad nesam ant žemiausio laipto.
Kažkas stovi dar žemiau.
Mes žaidėme pagal jų taisykles,
bet argi mes vis tiek nešąlam, nebadaujam?
Metas sulaužyti tas taisykles.
Atsargiau su žodžiais.
Žmonės buvo suimti už daug mažiau.
Vis dar nesuprantate, ar ne?
Gal dėl kostiumo.
Palauk.
Ką man pasakyti tavo motinai?
Pasakykite, kad jos sūnus dėkingas už motinos meilę.
Solomonai, pažiūrėk į mane.
Tu niekad netapsi vienu iš jų,
net ir su savo gražiais drabužiais ir įspūdingais diplomais.
Žinoma, jie paliks duris praviras tiek,
kad manytum, jog turi šansą,
bet nesileisk apkvailinamas.
Regis, tau sunki diena.
Žinau jus. Jūs - Mamoru Jošis.
Ir aš apie tave girdėjau. Vaikinas, sužlugdęs sandorį.
Ar jie taip kalba?
Ir aš nesu žmogus, turintis gerą reputaciją.
Manau, kad mudu…
turime daug bendro.
Tau viskas gerai?
Dėl manęs nesijaudink.
Moterys gimdo nuo neatmenamų laikų, tiesa? Eik.
Eik, greičiau surask Josebą.
Kionghi baisiai nerimauja.
Taip, greičiau jį surask.
Šitaip nusiteikęs jis gali pasielgti beatodairiškai.
Gal numanai, kur jis galėtų nueiti?
Jis bus bare už tramvajaus stotelės.
Tik prašau, per daug jo nesmerk.
Nesijaudink. Viską sutvarkysiu.
Žinot, kas aš?
Aš - iš kilmingųjų klasės!
Mano šeima - viena iš seniausių Pchenjane!
Esi kilmingasis? Ką tu sakai?
Aš irgi kilmingasis!
Taip pat ir šis doras džentelmenas.
Aš taip pat! Iš kilmingųjų klasės!
Kas jūs tokie, kad iš manęs tyčiotumėtės?
Mano bosas manimi pasitiki.
Gali pasakyti tą patį apie savo purvinus paršus?
Mano galva, kaip tik atvirkščiai.
Man visada buvo smalsu, kaip tau pavyko,
kaip tiek ilgai išsaugojai darbą.
Kas tu? Japonų šnipas?
Ar vagis?
Josebai!
Ką tu čia veiki?
Ji tave atsiuntė?
Sundža gimdo.
Eik.
Noriu užbaigti savo gėrimą.
Ten iš manęs jokios naudos.
Dabar gailiesi savęs.
Ei! Dar vieną puodelį!
Kodėl tu čia? Eik pas savo žmoną.
Tai ji man liepė surasti tave.
O tu? Tu irgi kilmingasis?
Ar tai dabar svarbu?
Tokie dalykai čia nieko nereiškia.
Niekšas.
To jie ir nori,
kad susipjautume tarpusavyje.
Ei, tikrai tiki, kad dabar mes visi vienodi?
Tu, kuris turėjai tarną, pasirūpindavusį visais tavo poreikiais?
Kur jis dabar?
Mūsų tėvų negandos nepalengvėja nuo minčių apie tai, kas prarasta.
Tai kvailystė, broli.
Kokia prasmė kovoti tarpusavyje?
Tavo šeima neabejotinai investavo į tave.
Čoutas, Jeilis. Prabangi reziumė.
Tą patį galima pasakyti apie tave.
Kalifornijos universitetas, teisės studijos Stanforde.
O dabar abu grįžome.
Girdėjau, kad tavo tėvo pačinko salonams gerai sekasi.
Kodėl staiga prašnekai apie pačinko?
Mane domina pačinko.
Kodėl? Jis skirtas žmonėms, neturintiems kitų pasirinkimų.
Gal taip ir buvo seniau.
Nesuprantu.
Nori, kad užsiimtume pačinko verslu?
Ne čia.
Rinka perpildyta tokių žmonių kaip tavo tėvas dėka.
Bet Korėjoje, Tailande, Makau.
Kas žino? Gal net Vegase.
Ir ar šita tavo didžioji idėja,
ar ji paremta įstatymu?
Klausi, ar teisėta?
Taip.
Aš…
Aš labai mylėjau savo senelį.
Nors ir žinojau, kas jis buvo
ir kuo užsiėmė.
Aš to neneigiu.
Gal pasaulis matė jį kaip piktadarį,
bet man
jis buvo žmogus, kuris mane išgelbėjo
nuo narkomano tėvo,
savo paties sūnaus.
Bandau pasakyti…
Aš senelio nesigėdiju.
Tačiau…
Aš - ne jis.
Tokiems kaip mes
nereikia likti šeimos šešėlyje.
Jau nebereikia.
Tiesiog pagalvok apie tai.
Kur tavo vaikinas jakudza?
Jei jam priklauso pačinko salonas, dar nereiškia, kad jis - jakudza.
Skubiai atvažiavome čia,
todėl jis grįžo paimti reikiamų daiktų.
Man visada buvo smalsu.
Esu tikra, kad jis galėjo rinktis iš daugelio moterų,
nors jis ir korėjietis.
Bet kodėl jis pasirinko tave?
Ir jis tavęs nemetė net išgirdęs,
kaip dažnai praskėsdavai kojas visiems tiems kitiems vyrams.
Pataupyk kvapą.
Nepriversi manęs pyktis.
Tai marinsi mane nuoboduliu, kol mirsiu?
Jei taip, atnešk peilį ir tiesiog mirsiu dabar pat!
Močiute,
ir jūs čia.
Tikras šeimos susitikimas, po galais.
Eik, nupirk man kavos.
Ecuko-san išleido krūvą pinigų tavęs ieškodama.
Jūs, korėjiečiai, taip apsėsti dėl pinigų.
Visi jai sakė, kad tai - beviltiška,
bet ji nepasidavė.
Jokia motina negali atsižadėti savo vaiko.
Kodėl jūs atėjot?
Pasakykit man tiesą. Ji jums net nepatinka.
Kaip ir negalėjot pakęsti to, kad draugavau su jūsų brangiu anūku.
Žinau, kad žinojot apie mus su Solomonu.
Močiute,
visi jus laiko šventąja.
Bet jei Solomonas sužinos,
kad jūs liepėte man pabėgti,
kaip manot, ką jis pasakytų?
Kas per velnias?
Nepamenat, ką pasakėt po to, kai Solomonas išvažiavo į Ameriką?
Pasakėt, kad gerai, jog jis nuo mūsų paspruko.
Nes jei būtų pasilikęs, mes jį būtume sužlugdę.
Turėjot galvoje mane. Aš jį sužlugdyčiau.
Nuo tada nekenčiau jūsų už tuos žodžius,
nors ir žinojau, kad jūs teisi!
Manei, kad kalbėjau apie tave?
Pasakiau tuos žodžius… apie save.
Apie jus?
Kadaise turėjau kitą sūnų.
Jis taip pat buvo geras.
Bet dėl to, kad sužlugdžiau jam gyvenimą…
dabar jo nebėra.
Kodėl vaikelis negimsta?
Nežinau.
Gana!
Kaip žmonėms ilsėtis, kai taip triukšmaujat?
Neturite teisės šitaip čia įsiveržti!
Pažiūrėkit į tuos klubus!
Ką jūs darot?
Priėmiau pakankamai paršelių, kad žinočiau, ką reikia daryti.
Padėkit man.
Nagi!
Klausyk! Daugiau švarių paklodžių. Ir vandens. Dabar!
Remkis kojomis!
Nebeturiu jėgų.
Stumk!
Kartu!
Mama!
Dar!
Šiame bėdų kupinam pasauly
Ko viliesi?
Argi negana, kad pasidžiaugei
Turtu ir prabanga?
Į sveikatą!
Policija. Įprastinis patikrinimas.
Turiu patikrinti jūsų krepšį.
- Stok. - Ar kas negerai?
Nepadariau nieko blogo.
Duok savo krepšį. Turiu patikrinti turinį.
Ten tik mano darbiniai drabužiai.
Duok dabar pat.
Ei, kas tavo palto kišenėse?
Stok.
Greičiau.
Prašau, neatimkit. Jos - mano kiaulėms.
Sėdėk ramiai.
Turi stipriau pastumti! Tau gerai sekasi.
Tau puikiai sekasi. Tik dar truputį!
Turi stumti, kad vaikelis išlįstų.
- Aš nebegaliu. - Nagi, dar vieną kartą!
Tu gali.
Sundža, tu stipri.
Nagi, dar kartą! Dar truputį.
Tada vaikelis išlįs.
Jis išlįs. Stumk dar!
Tau gerai sekasi.
Kaip mes galėjome tiesiog sėdėti?
Kai pagalvoju, kad nieko nepadariau…
Aišku, kad nieko nepadarei!
Tai vadinama išgyvenimu.
Kodėl turi užsiversti visą tą naštą?
Kiek dar laiko turėsi taip daryti? Ar nepakankamai prisikentėjai?
Dar ir pagailėjai tokios merginos, atsivedei ją į mūsų namus…
Tiesiog baik!
Nekalbėsi šitaip apie Sundžą.
Aš to neleisiu.
Atsiprašau. Negražiai pasakiau.
Kalbu ne tik apie tavo žodžius,
bet ir apie tavo mintis.
Broli…
Šiemet turėjau mirti.
Bet vietoj to stoviu priešais tave.
Už tai dėkoti reikia Sundžai.
Tu nežinai, ką ji padarė, nei ką ji sugeba.
Bet aš žinau.
Jis lenda!
Stumk ir toliau!
Dar kartą, stumk!
Matau galvutę. Vaikelis lenda!
Su Sundža mane apima jausmas…
kad galbūt mano gyvenimas…
gali būti kažkaip reikšmingas.
Ne plačiąja prasme,
bet jaučiu, kad galiu kažką padaryti.
Nenoriu, kad mano vaikas augtų tokiame pasaulyje.
Noriu, kad mano vaikas…
atpažintų savo kūno kontūrus,
noriu, kad šitas vaikas klestėtų.
Brolau, ar mūsų vaikai bent tiek nenusipelno?
Tu nusipelnai,
taip pat ir aš.
Sundža, tai berniukas.
Pažįstu šitą veidą.
Mano mama.
Mano tėvas.
Aš jį pažįstu.
Ateik, susipažink su sūnumi.
Sūnus?
Mano sūnus.
Kai pagalvoji, kad jie virsta mumis.
Svaini…
ar duosi vaikeliui vardą?
Aš?
Nenusipelniau tokios garbės.
Tu - šitos šeimos galva.
Tai ne garbė, o pareiga.
Tas, kuris atvėrė naują pasaulį…
kuris tikėjo…
kai niekas daugiau netikėjo.
Pavadinkime jį Noa.
Ar aš…
tau atrodau bjauriai?
Man tik neramu, kad tau skauda.
Tu vis dar mano Hana.
Niekas to niekad nepakeis.
Yra dar?
Nežinojau, kad taip išalkau.
Visada yra dar. Valgyk.
Močiute, iš kur visa tai gavai?
Viešbutyje yra turistinė dujinė viryklė.
Garnyrų atvežiau iš namų.
Atvežei garnyrų iš namų?
Nežinojau, kiek laiko čia praleisime.
Žiūrėk, kiek daug telpa į šitą priešpiečių dėžutę.
- Ateik valgyti. - Aš nealkanas.
Dabar turi tausoti jėgas.
- Valgyk. - Sakiau, kad nenoriu valgyti.
Bankas mane atleido,
nes pasakiau poniai Han, kad nepasirašytų.
Tai tu kalta.
Privertei mane jos gailėtis
ir pavertei mane silpnu.
Tai ne silpnybė.
Kad ir kas tai buvo,
tai mane sužlugdė.
Viskas, dėl ko taip sunkiai dirbau.
Tikrai manai, kad tavo gyvenimas buvo sunkus?
Dabar dar ir tu.
Pyksti ant manęs,
nes turėjau tai, ko neturėjai tu, ar dėl to, kad nekentėjau tiek kiek tu?
Gerai. Tu teisi.
Šito ginčo niekad nelaimėsiu.
Žinai, aš irgi turėjau pasirinkimą.
Labai seniai.
Galėjau turėti neapsakomus turtus, bet atsisakiau jų.
Tai nutiko prieš karą.
Prieš tai, kai ištekėjau už tavo senelio.
Kodėl tu jų nepaėmei?
Kaip galėčiau gyventi perpus padalintą gyvenimą?
Vieną, apie kurį galėčiau kalbėti, ir kitą, kurį reiktų slėpti.
Tai kažką reiškia.
Už pasiektą sėkmę svarbiau yra tai,
kaip tu ją pasiekei.
Žinau, močiute.
Aš stengiuosi.
Pavėluosi.
Kodėl nebevilki kostiumo?
Dievui nereikia manęs su kostiumu.
Taip patogiau.
Kas yra?
Dabar turiu sūnų.
Ten, kur nepavyko tau,
pavyko kitai moteriai.
Klausaisi?
Kai kurios moterys būna sukalbamesnės, tiesa?
Neprivalau tau aiškinti apie ją.
Bet dabar
tu atleidžiama nuo vedybinių pareigų.
Turbūt esi patenkinta.
Žinau, kad šita santuoka tau prilygo prakeiksmui.
Turbūt tai šiokia tokia paguoda.
Bet jau vėlu.
Mano kūną,
tu jį sutepei.
Bet…
tavo brangusis sūnus,
įdomu, ką jis apie tave galvos.
Išvertė Sandra Siaurodinė