Sunja?
(på koreanska) Sunja?
Vi är framme.
Jag vet att det varit en svår resa,
men snart är vi framme hos min bror.
Isak!
Bror!
Yoseb!
Hur blev du så här lång?
Du var bara en knatte när jag åkte.
Du stal de centimetrarna från mig!
Jag bad väldigt idogt för dem.
Bror,
det här är min fru, Sunja.
Jag måste erkänna att Kyunghee och jag blev förvånade över den nyheten.
Och redan med barn.
Vi har välsignats.
Det är så vi ser på saken.
Hur mår du?
Jag är glad att vara tillbaka på land,
och tacksam över att välkomnas till ditt hem…
Behövs inte. Vi är familj nu.
Men vi borde gå.
Om jag inte kommer hem med er snart blir Kyunghee rasande på mig.
Nej.
Jag bär dem.
Då går vi.
Wow, kolla på det här stället!
Där kommer vår spårvagn.
Jobbar du kvar på fabriken?
Bäst att tala japanska offentligt.
(på japanska) Jag är förman på kakfabriken nu.
Min chef litar på mig.
Oj, kolla där!
De bygger tunnelbana nu.
Tokyo öppnade sin första tunnelbanelinje för några år sen,
så Osaka kommer få den andra linjen i hela Asien.
Det kommer förändra allt.
Men det känns som om vi redan hamnat i framtiden.
Titta på det där!
Jag var bara sju år, men jag kunde fånga större havsöron än de där.
Och titta vad dyra de är!
Min far brukade titta på när jag dök efter dem.
Jag tar två.
Ingen till mig.
Vem sa att en var till dig?
Jag är inte ens hungrig efter frukostbuffén på hotellet,
men hur kan jag motstå?
Självklart måste jag äta det här.
Mor, jag sa ju att frukosten var inkluderad i rumspriset.
Det är inräknat.
Bara folk som vuxit upp som rika tänker på såna dumheter.
Kom nu. Vi ska sprida din mosters aska.
Mor!
Häng med nu!
Håll er bakom mig!
Yoseb,
vad är det här för ställe?
Det här är Ikaino,
vårt grannskap.
Lyssna noga, Isak.
Det finns spioner här än.
Till och med i kyrkan.
Ni måste alltid vara på er vakt, förstått?
Men vad gör jag, skräms första kvällen ni är här.
Ni förstår säkert hur svårt vi hade det det första året här.
Se er omkring så förstår ni.
Magar är hungriga, men det finns inga jobb.
De är desperata.
Vet ni hur många gånger vi har haft inbrott?
Polisen gör ingenting när vi vänder oss till dem.
De bryr sig inte om koreaner här.
Men tar man allt i beaktande
har vi ändå haft tur.
Försvinn! Iväg med er!
Jag har ju sagt åt dig att inte låta dina grisar gå lösa!
Skit också!
Vi är hemma!
Kyunghee!
Efter det första kinesisk- japanska och rysk-japanska kriget
har Manchuriet och Mongoliet blivit en livlina för vårt land…
Isak!
Se på dig.
Men du har inte förändrats alls.
Inte förändrats?
Jag är en gammal tant nu.
Visst heter du Sunja?
Du måste vara trött efter en så lång resa.
Hur mår du?
Jag mår bra.
Snälla, gör dig inget besvär.
Men visst är du väl hungrig?
Sätt dig.
Idag behöver du bara äta.
Jag har förberett nåt speciellt för att fira.
BASERAD PÅ BOKEN AV
Du kom!
Jag såg nog. Jag antar att du redan hört?
Jag är bara glad att du är här.
Låt mig presentera min fästmö.
Det här är Solomon, från internationella skolan.
Aha! Den som erövrade USA.
Vad tycker du om Tokyo efter så länge?
En stad med för mycket pengar utan tid att spendera dem.
Bästa.
Ser du? Han charmade alltid flickorna.
Det var ett mysterium varför han var så besatt av en viss tjej.
Den intensiva…
-Hana. -Ja, Hana.
Vad hände med henne?
Hon försvann.
Om det är en sån tjej du vill ha så vet du var de finns.
Kumiko är singel igen.
Jag sa åt dig att inte bjuda henne.
Hon vill bara ha din uppmärksamhet.
Hennes äldre syster
är skälet till att vi sköt upp vår förlovningsfest.
Hennes föräldrar ville gifta bort henne först, men ingen nappade.
Hur ser situationen ut?
Abe-san snackar skit om dig för varenda bank i Tokyo.
Vem bryr sig? Jag ska tillbaka till New York.
Är du säker på det?
Vad har du hört?
Nej, ingenting.
Men Tom Andrews,
jag skulle inte lita på honom.
Han är upptagen med att sona sina egna synder.
Ekonomiska oegentligheter, kunders tillgångar.
Inte en chans. Han är inte den typen.
Det kanske var därför New York skickade honom till Tokyo.
För att tysta ned saken.
Vad som än hände
så har han inte råd att skada sin karriär ytterligare.
Så du tror att han avskedar mig?
Skulle inte du göra det?
Jag ska göra mitt bästa för att försvara ditt rykte.
Men jag förstår inte varför du gjorde det du gjorde.
Inte jag heller.
Jag måste hälsa på de andra gästerna, men vi ses snart.
Du,
vad menade du
när du sa att jag borde veta var Hana finns?
Var ska jag leta?
För såna tjänster
skulle jag leta i Yoshiwara-området,
vid hållplatsen Uguisudan.
Hej.
Vad tänkte han på?
Tala tystare.
Hur kunde han gifta sig med en sån flicka?
Hon är fortfarande ung.
Låt henne göra sig hemmastadd.
Var vi äldre när vi kom? Vi var i samma ålder.
Och vi var så olyckliga då. Minns du?
Jag pratar inte bara om det.
Graviditeten är längre gången än jag trodde.
Visst ser du det också?
Och Isak är mottaglig för det idealistiska.
En sån flicka…
…hon kanske planerade att lura honom.
Yoseb.
Vi har tagit in nån som vi inte vet nåt om.
Oroar det dig inte?
Jag kommer att göra dem besvikna.
De kommer ändra åsikt. Oroa dig inte.
Men det här stället…
Det känns inte som om vi är välkomna.
Jag känner likadant.
Jag har väldigt länge
velat flytta hemifrån.
Nu när jag har gjort det…
Sunja, jag är rädd att du ska börja ogilla mig.
Ogilla dig?
Hur kan jag ogilla den som räddade mig?
Jag vill inte ha en skuld mellan oss.
Du är inte skyldig mig nånting.
Du sa det själv.
Mina utsikter var dystra.
Men du var inte rädd att möta dem.
Du har fel.
Jag var livrädd.
Du har verkligen ingen aning,
eller hur?
Du har så mycket styrka.
Så mycket att jag kan stjäla en dos mod
och ändå lämna dig med ett överflöd.
Och det här barnet…
…det barn jag ska ge mitt namn åt,
han kommer att rädda mig.
Döden får inte ta mig.
Oavsett vad min bror och svägerska tror, så har de fel.
Det är jag som inte får bli en börda för dig.
Du är också nervös.
Vet du, jag såg dig häromdagen,
när du dansade på torget.
Var du där?
Var kom det ifrån?
Vem vet.
När jag lämnade det där konferensrummet
ville jag verkligen sjunka genom jorden.
Men när jag kom ut och hörde musiken…
Det är svårt att förklara.
Det kändes som om jag kunde flyga.
Jag var på topp.
Men du flög inte bort.
Jag antar att tyngdkraften vann.
Kanske fanns det ett annat skäl?
Kanske Hana?
Kontorsväggarna är tunna.
Hörde du allt det där?
Förlåt.
Det var inte meningen att tjuvlyssna.
Men jag måste erkänna
att jag var nyfiken.
Hon måste betyda mycket för dig.
Det gjorde hon,
men jag har inte sett henne på åratal.
I ärlighetens namn hade jag nästan glömt henne.
Men sen ringde hon efter alla dessa år.
Det skulle inte påverka dig om det inte fortfarande fanns känslor.
Från den första gången vi träffades
har hon funnits i mitt hjärta.
Jag var 14.
Hon var dotter till min fars flickvän.
Ovanliga omständigheter, jag vet.
Men det kanske var en del av tjusningen.
Vissa människor har…
…makt att sluka en.
Hana hade den makten.
Varför gjorde ni slut?
Jag flyttade till USA.
Inte långt därefter…
…rymde hon hemifrån.
Du kan försöka hitta henne.
Jag är inte säker på att jag vill det.
Jag tror inte hon skulle gilla den man jag har blivit.
Tja, Baek-san, du gillar komplicerade kvinnor.
Som den där markägaren.
Va? Varför drar du upp det?
Inga pengar i världen hade fått henne att sälja.
Då tror du att det var hennes plan hela tiden?
Vilken plan?
Att förödmjuka dig.
Tänker man efter så är det uppenbart.
Naomi-san, det är verkligen oturligt
att födas som kvinna,
framförallt i det här landet.
Att vara gift med ett arbete som inte ens vill ha en…
Är det vad du kallar att vinna?
Baek-san, det blir intressant
att se vad din framtid innehåller.
EN MÅNAD SENARE
Förlåt mig.
Jag försov mig igen.
Om barnet ska växa sig starkt behöver modern sin sömn.
Snälla, låt mig hänga tvätten.
Försiktigt.
Överansträng dig inte.
Jag hörde inte ens när Isak gick imorse.
Han kliver upp tidigare och tidigare.
Arbetet i kyrkan tycks passa honom.
Vad är det?
Har du ont?
Doften… du tvättade bort den.
Det har gått några veckor, och de luktade vidrigt.
Åh, jag insåg inte…
Det var allt jag hade kvar.
Bara ett litet tag…
Jag behövde den bara ett litet tag till.
Åh, Sunja.
När går den över?
Den här smärtan…
…när försvinner den?
Det gör den inte.
Men man lär sig uthärda den.
Lita på mig.
Säkert att det är här?
Är det här din far är begravd?
Vad menar du?
Hur skulle jag kunna glömma var jag begravde min far?
Det här är rätt plats.
Då flyttade de hans grav när de byggde den här parkeringen.
Mor,
de har säkert gjort det på rätt sätt.
Oroa dig inte. Vi hittar den.
Ursäkta.
Jag vet ingenting om det.
Ni får tala med min make. Han är inte hemma.
Vi har redan talat med er make.
Men eftersom han inte har pengarna
blir det upp till hans familj att betala skulden på 160 yen.
Den där sigillet
är väl er makes?
Det stämmer.
Vi vill inte störa er.
Ge oss 20 yen om ni har det.
Vår chef
skulle nöja sig med det det här veckan.
Skulden på 160 yen…
…är det hela summan?
Jag sköter det här.
Räknar man in räntan är skulden den dubbla.
När togs lånet ut?
För två månader sen.
Hans bror hade gift sig. Han behövde en extra biljett.
Vi kan betala om några timmar.
-Till vem betalar vi? -Du tycks inte förstå…
Slösa inte med luft. Bara säg var jag ska lämna pengarna.
I hamnen
finns ett kontor ovanför fiskenätsaffären.
Kommer ni att ha 20 yen då?
Kan vi säga det till vår chef?
Säg att han får tillbaka hela skulden.
Men Sunja…
Varifrån fick du en sån här klocka?
Min mor gav den till mig.
Till nödsituationer.
Kyunghee, skulden måste betalas.
Vi borde låta Yoseb sköta det.
Han gjorde säkert sitt bästa,
men avbetalningarna har blivit ohanterliga.
Jag har sett det hända många gånger.
Hemma var det många bönder som vände sig till lånehajar efter en dålig säsong
för att köpa säd eller utrustning.
Många förlorade sina hem.
Hur kunde han göra så här?
Vända sig till såna personer?
Fanns det nåt val?
Det här är min skuld.
Jag är den som måste betala.
Kan ni åtminstone försäkra mig om att den här graven flyttades korrekt,
att han vilar tryggt nånstans?
Jag förstår er oro,
men utan en akt kan jag inte veta nåt säkert.
Vi börjar med att bearbeta er begäran om akten.
Ert namn?
Kim Sunja. Mitt japanska namn är Bando Nobuko.
Aha. Ni är en av dem.
När flyttade ni dit?
1931.
Då har ni japanskt medborgarskap?
Nej.
-Jag har permanent uppehållstillstånd. -Men ert pass är sydkoreanskt.
Allt vi vill är att hitta min morfars grav…
Mor?
Mor,
lugna dig.
De kommer att hitta graven.
Hur kan du säga så?
Så mycket har förändrats här.
Det är omöjligt att hitta de levande,
än mindre de döda.
Ursäkta!
Jag hittade en lapp när jag letade i vårt arkiv
för omlokaliseringsförfrågningar.
Ni kanske känner igen namnet
Shin Bokhee?
Känner du den här personen?
Hon är min äldre syster.
Vi har letat efter henne i åratal.
Hon borde vara 29 år nu.
Det dyker upp nån här varje vecka
med samma historia.
Det är inte en lögn.
Så säger de alla.
Hur som helst, jag beklagar,
men jag kan inte hjälpa dig.
Haruki-san?
Solomon?
Jag kommer!
Vad är det?
Vad vill du sälja till mig idag?
Va? Har jag förändrats så mycket?
Jag antar att jag har det.
Sunja?
Sunja, är det verkligen du?
Syster! Det är jag.
Bokhee, min syster!
Du kom tillbaka.
Det är verkligen ett fint ur.
Men tyvärr måste jag säga
att det saknas efterfrågan för sånt här i det här området.
Dagens unga män föredrar dem man har runt handleden.
Jag kan ge dig 40 för det.
Förlåt att jag störde. Goddag.
Jag vill gärna hjälpa dig, särskilt som du väntar barn.
Jag kan tänka mig att ge 50,
trots att jag kanske förlorar på det.
Det är värt minst 300.
Det är från Schweiz.
De bästa uren tillverkas där.
Men du är väl inte i Schweiz?
Jag förstår.
Adjö.
Du är från Busan.
Jag hör det på din accent.
Vad sysslar dina föräldrar med där?
Jag har bara min mor.
Hon driver sitt eget pensionat.
Hon måste vara en skicklig affärskvinna.
Okej.
Tvåhundra tjugofem yen.
Trehundra.
Det är mitt pris.
Kyunghee, vad är det?
Vi kan inte gå dit.
Det vore inte respektabelt.
Men lånet är inte betalt förrän vi levererar pengarna.
Kan vi inte bara ge dem till Yoseb?
Sånt smutsgöra hör männen till, inte oss.
Tror du han skulle ta emot de här pengarna från mig?
Jag går. Vänta på mig där hemma.
Nej, du kan inte gå!
Om jag inte gör det,
vad händer då?
Du förstår inte…
…innan jag kom hit
hade jag aldrig lagat mat eller tvättat kläder själv.
Jag pratade aldrig med nån som mina föräldrar inte kände.
Hanterade aldrig egna pengar.
Att lära sig göra allt
var så svårt, Sunja.
Men sen ser jag dig.
Du har bara varit här i några veckor.
Jag känner mig dum.
Imorse frågade du mig
när smärtan kommer gå över.
Sanningen är, att jag ständigt är rädd här.
Den här konstanta rädslan…
…hur mycket längre måste jag leva med den?
Vi kan vara rädda tillsammans.
Det kanske kan ge oss styrka.
Tror du?
Det tror jag.
Flytta på er.
Ät.
Efter att du åkte…
…kändes det som om ett jättehål öppnade sig under oss.
Framförallt din mor kände av det.
Det var svårt för Donghee och mig
att se henne sån.
Sen bröt kriget ut och allt blev ännu svårare.
Vi var en börda för din mor. Det visste vi.
Men trots det
vägrade hon att skicka iväg oss.
En dag blev Donghee och jag kontaktade av en man…
…som lovade oss hederligt fabriksarbete i Manchuriet.
Vi hatade blotta tanken på att lämna din mor ensam här…
…men hur mycket längre hade hon kunnat ha oss kvar?
Att du flyttade
fick oss att förstå hur små våra liv var här.
Framförallt Donghee
ville verkligen se världen.
Vi kom tillbaka efter kriget
och då hade din mor gått bort.
Sanningen är
att jag blev glad.
Jag ville inte att hon skulle se
hur mycket vi hade förändrats.
Trots att det fanns så lite att återvända till, var jag glad.
Men för Donghee
ebbade den glädjen ut snabbt…
…när hon insåg att det inte var möjligt…
att återigen passa in i formen av den unga flicka
hon en gång var.
Minns du platsen där vi brukade tvätta?
Det var…
…där jag hittade henne.
Man inser att vissa människor
lever i drömmarnas värld.
De är inte skapta att överleva svåra tider.
Är det här du bor?
Jag sprang in i honom.
Det här är Solomon.
Jag har känt honom sen han var bebis.
Snälla, välkomna honom.
Det där är Noriko.
Hennes bror, Takashi.
Masako.
Vilken stilig ung man.
Är han en present till mig?
Tycker du inte att han är lite för gammal för dig?
Det har du rätt i, men jag kan göra ett undantag
för en så stilig pojke.
Och det här
är Satoru.
Det här är Mozasus son.
Jag pratar fortfarande ofta om din far.
Han var min bästa vän, och en gång räddade han mitt liv.
Men det var för länge sen.
Det här är mitt hem nu.
Ge mig skuldreversen.
Jag är nöjd. Servera er själva.
Du är vår gäst.
Tack.
Det här är jättegott.
Vad är det?
Bara ät dig mätt.
Om det inte vore för Bokhee…
…skulle min far bara vara en av många i en fullpackad, omarkerad grav.
Jag vet inte hur jag ska återgälda hennes vänlighet.
Hon gjorde det för din skull.
Till syvende och sist,
var jag den tursamma.
Men…
…i mitt hjärta känns det inte rätt.
Det är inte skamligt att överleva, mor.
För länge sen var det nån som sa till mig:
För varje steg du går framåt
måste en annan person falla tillbaka.
Då kunde jag inte tro på det.
Men nu undrar jag…
…om han kanske hade rätt.
Jag vet inte vem som skulle ha sagt en sån sak till dig,
men jag tycker inte att det låter rätt.
Du,
vi åker hem.
På riktigt?
Men vi har ännu två dagar kvar här.
Jag kan komma tillbaka.
Jag vet det nu.
När du försvann sörjde min far din frånvaro,
liksom din fru och din bror.
Jag vet att jag sårade många.
Jag menade det inte så.
Det visar bara
hur älskad du var.
Det är sant…
…men…
…den Haruki de älskade var en annan man.
Personen jag är idag kunde inte existera då.
Jag kanske inte har så mycket här, men jag kan vara mig själv.
Snälla.
Jag är ledsen.
Vad gör jag?
Jag tyckte alltid synd om dig.
Du växte upp
nedtyngd av din familjs hopp och drömmar.
Det måste ha varit omöjligt.
Men
att tycka synd om nån som har så mycket
känns fel på nåt sätt.
Jag hoppas att vi båda kan bli lyckliga.
Sunja…
…har vi gjort fel?
Med all respekt, får jag fråga
hur du visste att hon skulle sälja klockan?
Hon gifte sig med en drömmare.
En man som är svagare än hon. För det kommer hon att få betala dyrt.
Trehundratio yen, för besväret.
TILL FÖRSÄLJNING AV KUROHANAFÖRETAGET
Tom, jag vet att du är förbannad på mig,
men jag tror att det är nåt på gång med Mamoru Yoshii.
Jag har hört att han säljer av mycket egendom.
Du, jag är glad att du ringde.
-Jag hade tänkt höra av mig. -Varför?
Shiffley's kommer avskeda dig. Okej?
De får för mycket påtryckningar från Colton och Abe-san.
Du kan inte låta dem göra så här.
Tro det eller ej, jag försökte hjälpa dig.
Tom, mitt visum är sponsrat av Shiffley's.
Då kan jag inte kan åka tillbaka.
Du borde kontakta en advokat på en gång, mannen.
Jag vet inte om det finns nåt de kan göra, men…
Det ringer på andra linjen. Lägg inte på.
Hallå, vad är det?
Solomon, jag vill inte dö ensam.
Jag vill inte!
Hana,
vad har hänt?
Hana!
Du måste komma!
Kom nu…
…innan det är för sent.
Undertexter: Victoria Heaps