Sandža?
(korejsko) Sandža?
Prispela sva.
Vem, da je bilo naporno,
a kmalu bova pri mojem bratu.
Izak!
Brat!
Joseb!
Kako si tako zrasel?
Ko sem odšel, si bil še paglavček.
Meni si ukradel te centimetre.
Močno sem molil zanje.
Brat,
to je moja žena Sandža.
Priznam, da sva bila s Kionghi presenečena nad novico.
In že je noseča.
Blagoslovljena sva.
Tako jaz gledam na to.
Kako se počutiš?
Vesela sem, da sem spet na kopnem.
In hvaležna, ker me boš sprejel v svoj dom.
Nikar. Zdaj smo družina.
Toda odpravimo se.
Če ne bomo kmalu prišli, bo Kionghi jezna name.
Ne.
Sama bom nesla.
Pojdimo.
Kakšen kraj!
Naš tramvaj.
Še vedno delaš v tovarni?
Raje govorimo japonsko.
(japonsko) Sem delovodja v tovarni piškotov.
Šef mi zaupa.
Poglejta.
Podzemno železnico gradijo.
V Tokiu so prvo linijo odprli pred nekaj leti.
Osaka bo imela drugo v vsej Aziji.
Vse se bo spremenilo.
Kot bi že skočili v prihodnost.
Poglej.
Pri sedmih sem ulovila večja morska ušesa od teh.
Kako so draga.
Oče me je prihajal gledat, ko sem se potapljala.
Dva bom vzela.
Jaz ne bom.
Kdo je rekel, da je zate?
Sploh nisem lačna po tistem zajtrku v hotelu,
a ne morem se upreti.
Seveda moram pojesti to.
Mati, povedal sem ti, da je zajtrk vključen v ceno.
Nepovratni strošek je.
Tega se spomnijo le ljudje, ki so odraščali bogati.
Pridi. Greva raztrosit pepel tvoje tete.
Mati!
Hitreje!
Držite se me!
Joseb,
kakšen kraj je to?
To je Ikaino,
naša soseska.
Dobro poslušaj, Izak.
Povsod so vohuni.
Gotovo tudi v cerkvi.
Vedno moraš biti na preži.
Komaj sta prišla, pa vaju že strašim.
Ne morem ti povedati, kako težko je bilo prvo leto.
Ozri se, pa ti bo jasno, zakaj.
Želodci so prazni, služb pa ni.
Obupani so.
Veš, kolikokrat so nama vlomili?
Greva na policijo, a se nič ne zgodi.
Ni jim mar za tukajšnje Korejce.
Toda glede na vse
imamo vseeno srečo.
Stran! Gremo!
Rekel sem, da ne puščaj svinj tekati naokoli.
Drek!
Prišli smo.
Kionghi.
Po prvi kitajsko-japonski vojni in rusko-japonski vojni
sta Mandžurija in Mongolija postali bistveni za nas.
Izak.
Poglej se.
Nisi se veliko spremenila.
Da se nisem spremenila?
Starka sem.
Sandža si, ne?
Gotovo si utrujena po dolgi poti.
Kako se počutiš?
V redu.
Nikar si ne delaj skrbi.
Toda lačna si, ne?
Sedi.
Danes boš samo jedla.
Imam nekaj posebnega, da obeležim ta dogodek.
TEMELJI NA KNJIGI MIN JIN LEE
TOKIO
Prišel si!
Na obrazu ti piše. Si že slišal?
Vesel sem, da si prišel.
Naj ti predstavim svojo zaročenko.
To je Salomon, sošolec iz mednarodne šole.
Tisti, ki je osvojil Ameriko.
Kakšen se ti zdi Tokio?
Kot mesto s preveč denarja, a premalo časa, da ga zapravi.
Super.
Vidiš? Vedno je očaral punce.
Ni mi šlo v glavo, zakaj je obseden s tisto punco.
Tisto živčno…
-Hano. -Hano, ja.
Le kje je končala?
Izginila je.
Če hočeš takšno dekle, veš, kje jih najti.
Kumiko je spet sama.
Zakaj si jo povabila?
Samo tvojo pozornost hoče.
Zaradi njene starejše sestre
sva morala prestaviti zaročno zabavo.
Najprej so hoteli omožiti njo, a je nihče noče.
In, kakšno je stanje?
Abe vse tokijske banke svari pred teboj.
Kaj potem? Tako ali tako se vračam v New York.
Si prepričan?
Kaj veš?
Nič ni.
Toda Tom Andrews…
Jaz mu ne bi preveč zaupal.
S svojimi grehi ima preveč dela.
Finančne nepravilnosti, premoženje strank.
Ni šans. Ni takšen.
Morda so ga zato poslali v Tokio.
Da ne bi prišlo na dan.
Karkoli je bilo,
ne sme še bolj ogroziti kariere.
Misliš, da me bo odpustil?
Ti ne bi?
Zavzel se bom zate.
Toda ne razumem, zakaj bi naredil kaj takega.
Jaz tudi ne.
Še druge goste moram pozdraviti. Bova pozneje nadaljevala.
Hej,
kaj si mislil, ko si rekel,
da bi moral vedeti, kje najti Hano?
Kje naj jo iščem?
Za takšne stvari
bi šel v Jošivaro
pri postaji Uguisudani.
Živijo.
Le kaj je mislil?
Tišje govori.
Kako se je lahko poročil z njo?
Mlada je še.
Naj se navadi.
Ko sva midva prišla sem, sva bila istih let.
Nesrečna sva bila. Se ne spomniš?
Ne govorim samo o tem.
Noseča je dlje, kot sem pričakoval.
Tudi ti to vidiš, ne?
Izak je nagnjen k idealističnim naukom.
Takšno dekle
bi mu lahko zanalašč nastavilo past.
Joseb.
Ničesar ne veva o njej.
Te to ne skrbi?
Razočarala sem ju.
Sprejela te bosta. Ne skrbi.
Toda ta kraj…
Čutim, kot da noče imeti opravka z nama.
Tudi jaz tako čutim.
Tako dolgo
sem želel zapustiti dom.
Zdaj pa, ko sem ga…
Skrbi me, da mi boš zamerila.
Zamerila?
Kako le? Rešil si me.
Nočem, da je med nama ta dolg.
Ničesar mi ne dolguješ.
Sam si rekel,
da mi slabo kaže.
Toda ni te bilo strah.
Motiš se.
Na smrt me je bilo strah.
Res ne vidiš,
mar ne?
Neverjetno odločna si.
Tako zelo, da od tebe črpam svoj pogum,
pa ti še vedno ostane dovolj.
In ta otrok…
ki mu bom dal svoj priimek,
me bo rešil.
Smrt me ne bo dobila.
Ne glede na to, kaj mislita brat ali svakinja, se motita.
Jaz ne smem biti v breme tebi.
Tudi ti si živčna.
Tisti dan sem te videla
plesati na trgu.
Tam si bila?
Kaj ti je bilo?
Kdo ve.
Ko sem odšel iz konferenčne sobe,
bi se najraje pogreznil v tla.
Ko pa sem stopil ven in slišal tisto glasbo…
Ne znam opisati.
Počutil sem se, kot da lahko odletim.
Bil sem na vrhu sveta.
Toda nisi odletel.
Težnost je zmagala.
Morda je bil drug razlog?
Mogoče Hana?
Stene so zelo tanke.
Si slišala?
Oprosti.
Nisem hotela prisluškovati.
Moram pa priznati,
da me je zanimalo.
Gotovo ti veliko pomeni.
Je,
a že leta je nisem videl.
Skoraj bi že pozabil nanjo.
Nato pa je po vseh teh letih poklicala.
Prizadelo te je. Očitno še vedno čutiš nekaj do nje.
Rad jo imam,
odkar sem jo prvič videl.
Štirinajst sem bil star.
Bila je hči očetove punce.
Nenavadne okoliščine, vem.
Morda je bilo zato tako privlačno.
Nekateri imajo moč.
Obsedejo te.
Hana je imela to moč.
Zakaj sta se razšla?
V Ameriko sem šel.
Nedolgo za tem…
je zbežala od doma.
Lahko jo poskusiš najti.
Ne vem, ali hočem.
Dvomim, da ji bo všeč, kakšen sem postal.
Zapletene ženske so ti všeč, Baek.
Kot tista lastnica zemljišča.
Zakaj si jo omenila?
Za noben denar ne bi prodala.
Misliš, da je to hotela?
Kaj?
Osramotiti te.
Ko pomisliš, je očitno.
Naomi, res škoda,
da si se rodila kot ženska,
posebej v tej državi.
Živiš za službo, ki ji ni mar zate.
Je to zate zmaga?
Zanimivo bo videti,
kaj bo prinesla prihodnost.
MESEC DNI POZNEJE
Oprosti.
Spet sem zaspala.
Če hočemo, da dojenček zraste močan, mora mamica spati.
Dovoli, naj obesim perilo.
Počasi.
Ne naprezaj se.
Izaka sploh nisem slišala oditi.
Vse zgodnejši je.
Delo v cerkvi mu očitno ustreza.
Kaj pa je?
Te boli?
Vonj… Sprala si ga.
Več tednov je minilo. Oblačila so zelo smrdela.
Nisem vedela…
Samo to mi je ostalo.
Samo malo…
Samo še malo bi ga potrebovala.
O, Sandža.
Kdaj izgine?
Bolečina.
Kdaj se neha?
Ne izgine.
Se jo boš pa navadila prenašati.
Verjemi.
Sva na pravem kraju?
Tu so pokopali tvojega očeta?
Kaj hočeš reči?
Kako bi pozabila, kje sem pokopala očeta?
Na pravem kraju sva.
Torej so prestavili grob, ko so gradili parkirišče.
Mati,
naredili so, kot se spodobi.
Ne skrbi. Našla ga bova.
Žal mi je.
Nič ne vem o tem.
Z mojim možem morata govoriti. Ni ga.
Že sva govorila z njim.
Ker pa nima denarja,
mora njegova družina odplačati dolg v višini 160 jenov.
To je možev pečat,
mar ne?
Je.
Nočeva vas motiti.
Dajte nama dvajset, če imate.
Najin šef
bo zadovoljen s tem za ta teden.
Je 160 jenov
celoten dolg?
Jaz bom uredila.
Z obrestmi se vsota podvoji.
Kdaj je vzel posojilo?
Pred dvema mesecema.
Rekel je, da se je brat poročil.
Denar bova imeli čez nekaj ur.
-Komu naj ga prineseva? -Ne razumete.
Ne trudite se. Povejte, kam naj prineseva denar.
Pri dokih
nad šivalnico mrež je pisarna.
Bosta prinesli 20 jenov?
Da poveva šefu.
Povejta mu, da bo dobil celotno vsoto.
Toda Sandža…
Kje si dobila takšno uro?
Mama mi jo je dala.
Da imam nekaj za nujne primere.
Dolg je treba takoj odplačati.
Joseb bo uredil zadevo.
Gotovo je dal vse od sebe,
toda obroki so preveliki.
To sem velikokrat videla.
Doma so si številni kmetje morali izposoditi denar po slabi sezoni,
da bi kupili semena ali opremo.
Mnogi so ostali brez doma.
Kako je lahko naredil to?
Zakaj je šel k njim?
Je imel izbiro?
To je moj dolg.
Jaz ga moram poravnati.
Mi lahko vsaj zagotovite, da so grob primerno prestavili,
da je nekje na varnem?
Razumem, da vas skrbi,
a brez papirjev ne vem ničesar.
Najprej vložite prošnjo za poročilo.
Ime?
Sandža Kim. Moje japonsko ime je Bando Nobuko.
Vi ste ena tistih.
Kdaj ste se izselili?
Leta 1931.
Torej imate japonsko državljanstvo?
Ne.
-Tam imam stalno prebivališče. -Južnokorejski potni list imate.
Le dedkov grob želiva najti.
Mati?
Mati,
pomiri se.
Našli ga bodo.
Kako lahko to rečeš?
Tu se je toliko spremenilo.
Še živih ne moreš najti,
kaj šele mrtve.
Oprostite!
Med pregledom sem našla zaznamek
v zvezi s prošnjo za prestavitev groba.
Morda poznate to osebo.
Bokhi Šin.
Poznate to osebo?
Moja starejša sestra je.
Že leta jo iščemo.
Zdaj bi bila stara 29.
Vsak teden pride kdo
z enako zgodbo.
Ne lažem.
To vsi rečejo.
Kakorkoli,
žal vam ne morem pomagati.
Haruki?
Salomon?
Takoj pridem!
Kaj pa je?
Kaj mi danes hočete prodati?
Sem se res tako zelo spremenila?
Najbrž že.
Sandža?
Sandža, si to res ti?
Sestra! Jaz sem.
Bokhi, sestra moja.
Vrnila si se.
Ura je že lepa,
vendar v tej soseski
žal ni povpraševanja po čem takem.
Današnji mladeniči imajo raje ročne ure.
Zanjo vam lahko dam 40.
Oprostite, ker sem vas motila. Lep dan.
Rad bi pomagal, sploh ker pričakujete dete.
Lahko vam dam 50,
čeprav ne vem, ali bom zaslužil z njo.
Vredna je najmanj 300.
Švicarska je.
Tam izdelujejo najboljše ure.
Toda niste v Švici, ne?
Razumem.
Nasvidenje.
Iz Busana ste.
Po naglasu vem.
S čim se ukvarjajo vaši starši?
Samo mamo imam.
Svoj penzion ima.
Gotovo je spretna poslovna ženska.
Prav.
225 jenov.
Tristo.
Toliko hočem.
Kaj pa je?
Ne moreva tja.
Ne spodobi se.
Dolg ni odplačan, dokler ne dostaviva denarja.
Ga ne moreva dati Josebu?
Moški so odgovorni za umazana dela, ne me.
Res misliš, da bi vzel denar od mene?
Jaz bom šla. Doma me počakaj.
Ne, ne smeš iti.
Kaj bo,
če ne bom šla?
Ne veš…
Preden sem prišla sem,
nisem nikoli kuhala ali prala oblačil.
Nikoli nisem govorila z nikomer, ki jih moji starši niso poznali.
Nikoli nisem rokovala z denarjem.
Vsega sem se morala naučiti.
Tako težko je bilo, Sandža.
Zdaj pa gledam tebe.
Šele nekaj tednov si tu.
Počutim se trapasto.
Zjutraj si me vprašala,
kdaj bo bolečina izginila.
Resnica je, da me je ves čas strah.
Ta večni strah…
Kako dolgo bom še morala živeti z njim?
Naj naju bo skupaj strah.
Morda bo to obrodilo moč.
Misliš, da lahko?
Ja.
Stran.
Jej.
Po tvojem odhodu
smo čutili ogromno luknjo v življenju.
Tvoja mama je še posebej trpela.
Z Donghi naju je bolelo,
ko sva jo gledali tako.
Ko je izbruhnila vojna, pa je postalo še težje.
Tvoji mami sva bili v breme. To sva vedeli.
Toda kljub temu
naju ni hotela poslati proč.
Nato je nekega dne neki moški Donghi in meni obljubil
spodobno službo v tovarni v Mandžuriji.
Tvoje mame nisva hoteli pustiti same,
a ne bi naju mogla več dolgo vzdrževati.
Poleg tega sva ob tvojem odhodu spoznali,
kako nepomembno življenje sva imeli tam.
Predvsem Donghi
je res hotela videti svet.
Po vojni sva šli nazaj,
a tvoje mame ni bilo več.
Po resnici povedano
sem bila vesela.
Nisem hotela, da vidi,
kako zelo sva se spremenili.
Bila sem vesela vrnitve, čeprav sva se vrnili v bedo.
Toda Donghi
ni dolgo čutila te sreče.
Kmalu je spoznala,
da ne bo nikoli več mlado dekle,
kot je bila nekoč.
Se spomniš, kje smo prale perilo?
Tam…
sem jo našla.
Spoznaš, da nekateri ljudje
živijo v sanjah.
Niso kos težkim časom.
Tu živiš?
Srečal sem ga.
To je Salomon.
Poznam ga, odkar je bil otrok.
Prosim, pozdravite ga.
Tisto je Noriko.
Njen brat Takaši.
Masako.
Kako čeden mladenič.
Je darilo zame?
Se ti ne zdi, da je malce prestar zate?
Prav imaš, a za tako čednega fanta
lahko naredim izjemo.
To pa je
Satoru.
To je Mojzesov sin.
Še vedno pogosto govorim o tvojem očetu.
Bil je moj dober prijatelj. Nekoč mi je rešil življenje.
Toda to je bilo že davno.
Zdaj je to moj dom.
Daj mi zadolžnico.
Ni treba. Vi si postrezite.
Naš gost si.
Hvala.
Slastno je.
Kaj je notri?
Ti samo jej.
Če ne bi bilo Bokhi,
bi bil moj oče v množičnem neoznačenem grobu.
Ne morem se ji odkupiti za dobroto.
To je naredila zate.
Na koncu
sem jaz imela srečo.
Toda…
globoko v sebi se mi ne zdi prav.
Naj te ne bo sram, ker si preživela, mati.
Pred davnimi časi mi je nekdo rekel,
da mora za vsak tvoj korak naprej
nekdo drug nazadovati.
Tega takrat nisem verjela.
Toda zdaj se sprašujem…
ali je morda imel prav.
Ne vem, kdo bi rekel kaj takega,
a ne zdi se mi prav.
Hej,
pojdiva domov.
Res?
Še dva dni naj bi ostala tu.
Lahko se vrnem.
Zdaj to vem.
Oče je bil žalosten, ko si izginil.
Tvoja žena in brat tudi.
Veliko ljudi sem prizadel.
Nisem tako mislil.
Hotel sem le reči,
da so te imeli zelo radi.
To je res…
toda…
Haruki, ki so ga imeli radi, je bil drugačen.
Oseba, kot sem, takrat ni mogla obstajati.
Čeprav nimam veliko, sem tu lahko to, kar sem.
Prosim.
Oprosti.
Kaj pa delam?
Vedno si se mi smilil.
Med odraščanjem
si bil obremenjen z upi in sanjami.
Gotovo je bilo nemogoče.
Toda
če se ti smili nekdo, ki ima toliko,
se nekako ne zdi prav.
Upam le, da sva oba lahko srečna.
Sandža.
Sva napak ravnali?
S spoštovanjem, lahko vprašam,
kako ste vedeli, da bo prišla prodat uro?
S sanjačem se je poročila.
S šibkejšim od sebe. To bo drago plačala.
Tu je 310 za vaše težave.
NAPRODAJ PODJETJE KUROHANA
Tom, vem, da si jezen name,
a mislim, da je pri Mamoruju nekaj sumljivega.
Menda prodaja veliko zemljišča.
Vesel sem, da si poklical.
-Iskal sem te. -Zakaj?
Shiffley Bank te bo odpustila. Prav?
Colton in Abe preveč pritiskata nanjo.
Tega jim ne moreš dovoliti.
Verjel ali ne, skušal sem ti pomagati.
Tom, Shiffley sponzorira mojo vizo.
To pomeni, da ne morem nazaj.
Takoj pokliči odvetnika.
Ne vem, ali lahko kaj naredi, a…
Še en klic imam. Ne prekini.
Prosim? Kaj je?
Salomon, nočem umreti sama.
Nočem!
Hana,
kaj se je zgodilo?
Hana!
Pridi!
Takoj zdaj.
Preden bo prepozno.
Prevedla Nena Lubej Artnak