Sundža?
(korejiski) Sundža?
Esam klāt.
Zinu, tas bija grūts ceļojums,
bet drīz būsim pie mana brāļa.
Isak!
Brāli!
Josep!
Kā tu esi izaudzis tik garš?
Biji tāds sīkulis, kad tevi atstāju.
Nozagi nedaudz no mana garuma!
Es daudz par to lūdzos.
Brāli,
tā ir mana sieva Sundža.
Atzīšu, mēs ar Kjonhi bijām pārsteigti par to ziņu.
Un jau gaida bērnu.
Esam svētīti.
Mēs to tā saredzam.
Kā tu jūties?
Esmu atvieglota atkal būt uz zemes
un pateicīga, ka uzņemsiet savās mājās…
Nevajag. Mēs tagad esam ģimene.
Bet mums jāiet.
Ja drīz nevedīšu jūs mājās, Kjonhi uz mani dusmosies.
Nē.
Es tos panesīšu.
Ejam.
PUSANA
Oho, paskat, kas par vietu!
Nāk mūsu tramvajs.
Tu vēl strādā fabrikā?
Sabiedrībā labāk sarunāties japāniski.
(japāniski) Tagad esmu priekšstrādnieks cepumu fabrikā.
Priekšnieks man uzticas.
Ei, paskatieties!
Viņi tagad būvē metro.
Tokijā pirms pāris gadiem atvēra pirmo līniju,
Osakā būs otrā līnija visā Āzijā.
Tas visu mainīs.
Bet jau ir sajūta, ka esam ielēkuši nākotnē.
Paskaties!
Man bija tikai septiņi gadi, bet varēju atrast lielākas jūrasausis.
Un skat, cik dārgas!
Mans tēvs nāca skatīties, kā nirstu pēc tām.
Es ņemšu divas.
Man ne.
Kurš teica, ka tev došu?
Es pat neesmu izsalkusi pēc brokastu bufetes viesnīcā,
bet kā lai pretojos?
Protams, man tās jāapēd.
Māt, es tev teicu, ka bufetes cena ir iekļauta istabas maksā.
Tas ir neatgūstamais maksājums.
Tikai tie, kuri auguši bagātībā, domā tik dumji.
Nāc. Mums jādodas izkaisīt tavas tantes pelnus.
Māt!
Nāciet ātrāk!
Turieties aiz manis!
Josep,
kas šī ir par vietu?
Tā ir Ikaino,
mūsu rajons.
Klausies uzmanīgi, Isak.
Apkārt aizvien klīst spiegi.
Pieļauju, ka pat baznīcā.
Ne brīdi nedrīksti zaudēt modrību, skaidrs?
Skat, ko es daru, biedēju tevi pirmajā vakarā.
Tu nespēj iztēloties, cik šausmīgs mums te bija pirmais gads.
Paskaties apkārt, redzēsi, kāpēc.
Vēderi izsalkuši, bet darba nav.
Cilvēki ir izmisuši.
Zini, cik daudz reižu ielauzušies mūsu mājā?
Ja aizejam uz policiju, viņi neko nedara.
Viņiem nerūp šejienes korejieši.
Bet šķiet, visu apsverot,
mēs vienalga esam veiksmīgie.
Lasieties! Prom!
Es teicu - neļauj cūkām skraidīt apkārt!
Sasodīts!
Esam mājās!
Kjonhi!
Pēc Pirmā Ķīnas-Japānas kara un Krievijas-Japānas kara
Mandžūrija un Mongolija kļuvušas par mūsu valsts glābiņu…
Isak!
Kāds tu.
Bet tu nemaz neesi mainījusies.
Neesmu mainījusies?
Es tagad esmu veca sieviete.
Tu esi Sundža, jā?
Noteikti esi nogurusi pēc garā ceļa.
Kā tu jūties?
Man viss labi.
Lūdzu, neuztraucies.
Bet tu esi izsalkusi, vai ne?
Apsēdies.
Šodien tu vienkārši ēdīsi.
Man ir īpašs cienasts par godu šai dienai.
PAMATĀ MINDŽINAS LI GRĀMATA
TOKIJA
Tu atnāci!
Redzu pēc skatiena. Tu jau laikam dzirdēji?
Tikai priecājos, ka atnāci.
Iepazīstināšu ar savu līgavu.
Tas ir Solomons, mans klasesbiedrs starptautiskajā skolā.
Ā! Tas, kurš iekaroja Ameriku.
Kāda pēc tik ilga laika šķiet Tokija?
Pilsēta, kurā ir par daudz naudas, bet nav laika to tērēt.
Vislabākā.
Redzi? Viņš vienmēr apbūris meitenes.
Tāpēc nebija saprotams, kāpēc vienmēr bija pieķēries tai vienai.
Ļoti ārišķīgajai…
-Hanai. -Jā, Hanai.
Kas gan ar viņu notika?
Viņa pazuda.
Ja tev patīk tādas meitenes, zini, kur meklēt.
Kumiko atkal ir viena.
Es teicu, neaicini viņu.
Viņa tikai grib tavu uzmanību.
Viņas vecākā māsa.
Viņas dēļ mums bija jāatliek saderināšanās ballīte.
Vecāki vispirms gribēja izprecināt viņu, bet nav ņēmēju.
Nu, kāda ir situācija?
Abes kungs iestājas pret tevi visās Tokijas bankās.
Kuru tas interesē? Es vienalga braukšu atpakaļ uz Ņujorku.
Tu esi pārliecināts?
Ko tu zini?
Nē, neko.
Bet Toms Endrūss…
Es viņam pārāk neuzticētos.
Aizņemts ar savu grēku izpirkšanu.
Finanšu pārkāpumi, klientu aktīvi.
Nu nē. Viņš nav tas tips.
Varbūt tāpēc Ņujorka viņu atsūtīja uz Tokiju.
Lai visu apklusinātu.
Lai kas notika,
viņš nevar atļauties vairs maitāt savu karjeru.
Tad tu domā, ka viņš mani atlaidīs?
Un tu tā nerīkotos?
Darīšu, ko varu, lai aizstāvētu tavu reputāciju.
Bet es tiešām nesaprotu, kāpēc tu tā darīji.
Es arī ne.
Man jāapsveicinās ar pārējiem viesiem, bet pēc brīža tiksimies.
Ei,
ko tu pirmīt domāji,
kad teici, ka es zinu, kur meklēt Hanu?
Kur man meklēt?
Tāda veida sievietes
es meklētu Jošivaras rajonā
pie Uguisudaņi stacijas.
Sveiks.
Ko viņš domāja?
Runā klusāk.
Kā viņš varēja apprecēt tādu meiteni?
Viņa vēl ir jauna.
Lai iekārtojas.
Vai bijām vecāki, kad atbraucām? Mēs bijām tikpat veci.
Un mēs tad bijām nožēlojami. Tu neatceries?
Es nerunāju tikai par to.
Viņa ir lielākā mēnesī, nekā domāju.
Tu taču arī to redzi, vai ne?
Un Isaks viegli nosliecas uz ideālismu.
Tāda meitene…
varēja izplānot ievilkt viņu slazdā.
Josep.
Esam pieņēmuši pilnīgi svešu cilvēku.
Tevi tas neuztrauc?
Šķiet, viņi vīlušies manī.
Viņi tevi pieņems. Neuztraucies.
Bet šī vieta…
Jūtu, ka neesam te gribēti.
Es arī to jūtu.
Es tik ilgi
gribēju aizbraukt no mājām.
Tagad, kad esmu to izdarījis…
Sundža, es uztraucos, ka nožēlosi precības ar mani.
Es nožēlošu?
Kā es varu nožēlot, ja tu mani izglābi?
Es negribu, ka starp mums stāv šis parāds.
Tu man neesi neko parādā.
Tu pats tā teici.
Mana nākotne rādījās drūma.
Bet tev nebija bail tai stāties pretī.
Tu maldies.
Es biju pārbijusies.
Tu tiešām to neredzi,
vai ne?
Tevī ir tik daudz gara spēka.
Tik daudz, ka varu pasmelt drosmi arī priekš sevis,
bet tev vienalga paliks pārpārēm.
Un tas bērns…
kuram es došu savu vārdu,
viņš mani izglābs.
Nāve mani nedabūs.
Tāpēc, lai ko domātu mans brālis vai svaine, viņi maldās.
Tieši man nebūtu jābūt par nastu tev.
Tu arī esi satraukusies.
Zini, es tevi todien redzēju,
kā tu dejoji laukumā.
Tu tur biji?
Kas tevi iedvesmoja?
Kas to lai zina.
Kad aizgāju no tās sapulču telpas,
es tiešām gribēju ielīst zemē.
Bet, kad izgāju laukā un izdzirdēju to mūziku…
To ir grūti aprakstīt.
Man tiešām šķita, ka varētu aizlidot.
Es atrados augstāk par visiem.
Bet tu neaizlidoji.
Laikam gravitācija uzvarēja.
Varbūt bija cits iemesls?
Varbūt Hana?
Birojā ir plānas sienas.
Tu visu dzirdēji?
Piedod.
Es negribēju noklausīties.
Bet man jāatzīstas,
mani interesēja.
Viņa tev laikam daudz nozīmē.
Nozīmēja,
bet gadiem neesmu viņu saticis.
Godīgi sakot, biju sācis viņu aizmirst.
Bet tad pēc tik ilga laika viņa piezvanīja.
Tas tevi tā neietekmētu, ja kaut kas vēl nebūtu saglabājies.
Jau kopš pirmās tikšanās
viņa ir iekritusi man sirdī.
Man bija 14 gadu.
Viņa bija mana tēva draudzenes meita.
Zinu, dīvaini apstākļi.
Bet varbūt tieši tā bija daļa valdzinājuma.
Daži cilvēki vienkārši…
liek kļūt apmātam ar viņiem.
Hanai piemita tāds spēks.
Kāpēc jūs izšķīrāties?
Es aizbraucu uz Ameriku.
Visai drīz pēc tam…
viņa aizbēga no mājām.
Tu vari mēģināt viņu atrast.
Neesmu pārliecināts, ka to gribu.
Nedomāju, ka viņai patiks tas, kāds esmu kļuvis.
Nu, tev patīk sarežģītas sievietes.
Kā tā zemes īpašniece.
Kāpēc to piemini?
Nekāda nauda nepārliecinātu viņu pārdot.
Tad tu domā, tas visu laiku bija viņas plāns?
Kāds plāns?
Tevi pazemot.
Kad tā padomā, tas ir acīmredzami.
Neiomij, tas tiešām ir smagi -
piedzimt par sievieti,
īpaši šajā zemē.
Būt laulātam ar darbu, kurā tevi nemaz negrib…
Vai to tu sauc par uzvaru?
Zini, būs interesanti redzēt,
ko nākotne tev sagatavojusi.
MĒNESI VĒLĀK
Piedod.
Es atkal aizgulējos.
Lai bērniņš augtu stiprs, mātei ir jāizguļas.
Lūdzu, ļauj man izkarināt veļu.
Lēnām.
Nepārpūlies.
Es pat šorīt nedzirdēju Isaku aizejam.
Viņš ceļas arvien agrāk.
Darbs baznīcā viņam iet pie sirds.
Kas ir?
Tev sāp?
Smarža… Tu to visu izmazgāji laukā.
Pagājušas vairākas nedēļas, tās tik baisi oda.
O, es neiedomājos…
Tas vienīgais man bija palicis.
Tikai vēl brītiņu…
Man to vajadzēja tikai vēl brītiņu ilgāk.
O, Sundža.
Kad tā pāries?
Šī sāpe…
Kad tā pāries?
Tā nepāriet.
Bet tu iemācīsies to paciest.
Tici man.
Tas tiešām ir te?
Vai te tavs tēvs ir apglabāts?
Ko tu runā?
Kā es varētu aizmirst, kur apglabāju tēvu?
Šī ir īstā vieta.
Tad viņu pārapbedījuši, kad būvēja šo stāvvietu.
Māt,
viņi būs rīkojušies pareizi.
Neuztraucies. Mēs to atradīsim.
Piedodiet.
Es neko par to nezinu.
Jums jārunā ar manu vīru. Viņš nav mājās.
Mēs jau runājām.
Bet, tā kā viņam nav naudas,
160 jenu parāds jāatmaksā viņa ģimenei.
Tas zīmogs
ir jūsu vīra, vai ne?
Jā, ir.
Negribam jums sagādāt problēmas.
Iedodiet 20, ja jums ir.
Mūsu priekšnieks
nedēļu būs ar to mierā.
Tās 160 jenas
ir visa summa?
Es to nokārtošu.
Ar procentiem tagad ir dubulta summa.
Kad aizdevums paņemts?
Pirms diviem mēnešiem.
Teica, brālis apprecējies. Vajadzēja vēl vienu biļeti.
Pēc dažām stundām mums būs nauda.
-Kam to aiznest? -Jūs laikam nesaprotat…
Nav vērts kult tukšus salmus. Pasakiet, kur aiznest naudu.
Pie dokiem
virs tīklu labotavas ir birojs.
Tad jums būs 20 jenas?
Varam priekšniekam pateikt?
Pasakiet, ka viņš dabūs visu summu.
Bet Sundža…
Kur tu dabūji tādu pulksteni?
To man iedeva māte.
Lai man kas būtu ārkārtas brīdim.
Kjonhi, mums nekavējoties jāsamaksā.
Jāuzticas, ka Joseps to nokārtos.
Viņš noteikti darīja, ko varēja,
bet maksājumi tagad ir pārāk lieli.
Esmu to redzējusi daudzas reizes.
Mājās tik daudziem zemniekiem pēc neražas gada bija jāaizņemas nauda,
lai nopirktu sēklas vai rīkus.
Daudzi pat zaudēja mājas.
Kā viņš varēja?
Iet pie tādiem ļaudīm.
Vai bija izvēle?
Tas ir mans parāds.
Man ir tas jānomaksā.
Vai varat vismaz apliecināt, ka viņš tika cienīgi pārapbedīts,
ka viņš ir kādā drošā vietā?
Es saprotu jūsu bažas,
bet bez dokumentiem es neko nevaru pateikt.
Sāksim ar pieprasījuma iesniegšanu.
Jūsu vārds?
Kima Sundža. Mans japāņu vārds ir Bando Nobuko.
Esat viena no tiem.
Kad jūs pārcēlāties?
1931. gadā.
Tad jums ir Japānas pilsonība?
Nē.
-Esmu pastāvīgā iedzīvotāja. -Bet jums ir Dienvidkorejas pase.
Mēs tik gribam atrast mana vectēva kapu…
Māt?
Māt,
nomierinies.
Viņi atradīs to vietu.
Kā tu vari tā teikt?
Te tik daudz kas mainījies.
Nav iespējams atrast dzīvos,
kur nu vēl mirušos.
Atvainojiet!
Pārskatot dokumentus par pārapbedīšanas lūgumiem,
atradu piezīmi.
Varbūt jums zināms vārds
Bokhi Šina?
Vai pazīstat šo cilvēku?
Viņa ir mana vecākā māsa.
Mēs jau gadiem viņu meklējam.
Viņai tagad ir 29 gadi.
Kāds ik nedēļu nāk šurp
ar tādu pašu stāstu.
Tie nav meli.
Tā visi saka.
Nu vienalga,
atvainojiet, bet nevaru jums palīdzēt.
Haruki?
Solomon?
Jau nāku!
Kas noticis?
Ko šodien gribat man pārdot?
Vai tiešām esmu tā mainījusies?
Laikam jau esmu.
Sundža?
Sundža, tā tiešām esi tu?
Māsiņ! Tā esmu es.
Bokhi, manu māsiņ!
Tu atgriezies.
Tā tiešām ir smalka manta.
Bet man ar nožēlu jāsaka,
šajā rajonā nav pieprasījuma pēc tādām mantām.
Tagad jaunajiem vīriešiem patīk pulksteņus nēsāt ap roku.
Varu tev par to iedot 40 jenas.
Atvainojiet par traucējumu. Lai laba diena.
Es gribētu jums palīdzēt, īpaši tāpēc, ka esat gaidībās.
Es varētu iedot 50,
lai gan nezinu, vai varēšu tik daudz atgūt.
Tas ir vismaz 300 jenu vērts.
Tas ir no Šveices.
Tur izgatavo vislabākos pulksteņus.
Bet jūs neesat Šveicē, vai ne?
Es saprotu.
Uz redzēšanos.
Jūs esat no Pusanas.
Varu pateikt pēc akcenta.
Ar ko tur nodarbojas jūsu vecāki?
Man ir tikai māte.
Viņa vada pansiju.
Noteikti gudra darījumu sieviete.
Nu labi.
225 jenas.
Trīssimt.
Tā ir mana cena.
Kjonhi, kas ir?
Mēs nevaram turp iet.
Nebūtu cienījami.
Bet, kamēr neatdosim naudu, parāds nebūs nomaksāts.
Nevaram to iedot Josepam?
Tādi netīri darbi jādara vīriešiem, nevis mums.
Tu tiešām domā, ka viņš ņems no manis naudu?
Es aiziešu. Gaidi mani mājās.
Nē, tu nedrīksti iet!
Ja es neaiziešu,
kas tad notiks?
Tu nesaproti…
pirms atbraucu šurp,
nebiju ne reizi gatavojusi ēst vai mazgājusi drēbes.
Nekad nerunāju ne ar vienu, ko vecāki nepazina.
Nekad neņēmu rokās naudu.
Iemācīties to visu darīt -
Sundža, tas bija tik grūti.
Bet tad es redzu tevi.
Tu te esi tikai pāris nedēļu.
Es jūtos stulba.
Tu šorīt man jautāji,
kad pāries tā sāpe.
Patiesība ir tāda, ka es te visu laiku esmu nobijusies.
Šīs nepārtrauktās bailes…
Cik vēl ilgi man būs ar tām jāsadzīvo?
Baidīsimies kopā.
Varbūt tā radīsim kādu spēku.
Tu tā domā?
Jā.
Paejiet malā.
Ēd.
Kad tu aizbrauci…
bija sajūta, ka mūsu dzīvē atvēries bezdibenis.
Īpaši tava māte to dziļi izjuta.
Mums ar Donhi bija smagi
viņu tādu redzēt.
Tad izcēlās karš un viss kļuva vēl sliktāk.
Mēs tavai mātei bijām nasta. Mēs to zinājām.
Bet pat tad
viņa atteicās mūs sūtīt prom.
Tad vienu dienu pie mums ar Donhi pienāca vīrietis…
un solīja pieklājīgu darbu rūpnīcā Mandžūrijā.
Nespējām paciest domu, ka būtu tava māte te jāatstāj viena.
Bet cik vēl ilgi viņa būtu spējusi mūs paturēt?
Turklāt tava aizbraukšana
lika mums saprast, cik niecīga te bija mūsu dzīve.
Īpaši Donhi.
Viņa ļoti gribēja redzēt pasauli.
Pēc kara mēs atgriezāmies,
bet tavas mātes vairs nebija.
Patiesību sakot,
es biju priecīga.
Negribēju, lai viņa redz,
cik ļoti mēs bijām mainījušās.
Lai gan mums īsti nebija, kur atgriezties, biju priecīga būt atpakaļ.
Bet Donhi
šis prieks ātri pagaisa…
kad viņa saprata, ka nav iespējams…
dzīvot tā kā tai jaunajai meitenei,
kas viņa reiz bija.
Atceries vietu, kur mazgājām veļu?
Tur…
es viņu atradu.
Tad saproti, ka daži cilvēki
dzīvo savu sapņu pasaulē.
Viņi nav radīti, lai pārciestu tādus laikus.
Tu te dzīvo?
Nejauši satiku viņu.
Tas ir Solomons.
Pazinu viņu vēl pavisam mazu.
Uzņemiet viņu laipni.
Tā ir Noriko.
Viņas brālis Takaši.
Masako.
Tik izskatīgs jauns vīrietis.
Vai viņš ir dāvana man?
Viņš tev ir nedaudz par vecu, ne?
Jā, bet es varētu izdarīt izņēmumu
tik izskatīga jaunekļa dēļ.
Un tas…
Tas ir Satoru.
Tas ir Mozasu dēls.
Es joprojām bieži pieminu tavu tēvu.
Viņš bija mans labākais draugs un izglāba man dzīvību.
Bet tas viss notika sen atpakaļ.
Šīs tagad ir manas mājas.
Iedod man parādzīmi.
Man pietiek. Ēdiet jūs.
Tu esi mūsu viesis.
Paldies.
Ļoti garšīgi.
Kas tajā iekšā?
Ēd pilnu vēderu.
Ja nebūtu Bokhi…
mans tēvs būtu viens no daudziem neiezīmētā masu kapā.
Nezinu, kā spēšu viņai atmaksāt par viņas laipnību.
Viņa to darīja tevis dēļ.
Galu galā,
es biju tā veiksmīgā.
Bet…
sirdī jūtu, ka tas nav pareizi.
Māt, nav jākaunas par to, ka izdzīvoji.
Sen atpakaļ kāds man teica:
"Katrs tavs solis uz priekšu
liek citam atslīdēt atpakaļ."
Es tolaik tam neticēju.
Bet tagad es prātoju…
varbūt viņam bija taisnība.
Es nezinu, kas tev ko tādu teicis,
bet man tas nešķiet pareizi.
Klau,
braucam mājās.
Tiešām?
Bet mums vēl te palikušas divas dienas.
Es varēšu atgriezties.
Tagad to zinu.
Kad tu nozudi, mans tēvs sēroja,
tāpat arī tava sieva un brālis.
Zinu, ka esmu daudzus sāpinājis.
Es to nedomāju tā.
Tikai gribēju teikt,
cik ļoti tu biji mīlēts.
Taisnība…
bet…
tas Haruki, kuru viņi mīlēja, bija cits cilvēks.
Tāds, kāds esmu tagad, tad nebūtu varējis pastāvēt.
Man varbūt nav daudz pie dvēseles, bet varu būt es pats.
Lūdzu.
Piedod.
Ko es daru?
Man vienmēr bija tevis žēl.
Tu augi
zem savas ģimenes cerību un sapņu nastas.
Tas noteikti bija grūti.
Bet tajā pašā laikā
just žēlumu pret kādu, kuram ir tik daudz,
šķiet kaut kā nepareizi.
Es tikai ceru, ka mēs abi varēsim būt laimīgi.
Sundža…
vai mēs izdarījām ko sliktu?
Visu cieņu, vai drīkstu jautāt,
kā jūs zinājāt, ka viņa ieradīsies pārdot pulksteni?
Viņa apprecēja sapņotāju.
Par viņu vājāku vīrieti. Un par to viņa smagi samaksās.
310 jenas. Par jūsu pūlēm.
KUROHANA ENTERPRISES PĀRDOD
Tom, paklau, zinu, ka esi nikns uz mani,
bet šķiet, kaut kas nav tīrs ar Mamoru Jošii.
Esmu dzirdējis, viņš pārdod daudz īpašumu.
Ei, labi, ka piezvanīji.
-Es gribēju sazināties. -Kāpēc?
Shiffley's tevi atlaiž. Skaidrs?
Viņus pārāk bombardē Koltons un Abes kungs.
Tu nedrīksti viņiem to ļaut.
Tici vai ne, es mēģināju tev palīdzēt.
Tom, mana vīza. Shiffley's ir tās garants.
Tas nozīmē, ka nevarēšu atgriezties.
Nu, tev ātri jāsazinās ar juristu, vecīt.
Nezinu, vai varēs ko izdarīt, bet var mēģināt…
Man jāpaceļ otra līnija. Nenoliec.
Hallo, kas zvana?
Solomon, es negribu nomirt viena.
Es negribu!
Hana,
kas noticis?
Hana!
Tev jāatbrauc!
Brauc ātri šurp.
Kamēr nav par vēlu.
Tulkojusi Laura Hansone