Japansk dialog i blå undertekster Koreansk dialog i gule undertekster
(på koreansk) Hvad laver du? Skær kimchien ud.
De er skrupsultne!
Så er der serveret!
Lad os spise!
Spisetid!
Efter min mening er umoden kimchi det bedste.
Så kan man stadig smage de grønne hvidløgsskud.
Er den mave nogensinde stødt på mad, den ikke kunne lide?
Sunja, er du okay?
Værsgo.
Tak.
Sig til tante Kyunghee, at jeg kigger forbi videobutikken.
Hav en god dag.
Arbejd nu hårdt.
I nat drømte jeg om riskiks.
Gjorde du det?
Et helt fad.
-Jeg delte endda med dig, søs. -Smagte de godt?
Kyunghee, vågn op.
Kyunghee.
Kyung…
Sunja, hvad er der galt?
Min mave.
Spiste jeg en dårlig musling i går?
Sikke noget.
Kan det være tegn på, at din blødning er på vej?
Den kom ikke i sidste måned.
Jeg koger noget doraji til dig.
BYGGER PÅ MIN JIN LEES BOG
Hils din mor og sig, at jeg beklager prisstigningen.
I Koh Hansus fravær er der rent kaos.
Skulle han ikke være tilbage nu?
Jeg hørte, han kun skulle være væk i en uge.
Nemlig.
Men hvem ved? Måske kommer han slet ikke tilbage.
Hvorfor siger du det?
En mand som Koh Hansu har mange muligheder.
At være fiskesælger i Busan er helt sikkert ikke hans største drøm.
Jeg håber virkelig ikke, at tingene bliver, som de var før.
Nok var han streng, men han betalte en rimelig pris.
Men det var da godt, så længe det varede, ikke?
Se her!
Kom! Lave priser!
Hvem kan det være?
Jeg ser efter.
Hvad med her?
Så står hun blandt alle minderne.
Er det ikke for fremtrædende?
Bedstemor,
der er ingen grund til at gøre det til et problem.
Gravstenen er snart klar.
Ih dog!
Du skulle ikke være kommet den lange vej.
Hvordan kan du sige det?
Selvfølgelig måtte jeg det
for at se til dig.
Det er pastor Rhee, der er på besøg fra Korea.
Han skal være her i vores kirke i nogle måneder.
Du aner ikke, hvor heldige vi er ved at have ham på besøg.
Sid ned.
Vores Kyunghee…
Jeg kendte hende ikke så længe,
men jeg kunne mærke, at hun var noget særligt.
Hun elskede at gøre andre glade, ikke?
Gid du kunne have set hende, inden kræften drænede hende for energi.
Selv i hendes høje alder
var du faldet pladask for hende.
Jeg så ind i hendes hjerte og kunne se, at det var godt.
Mere behøver vi faktisk ikke at se i et andet menneske.
Du er så veltalende.
Du kunne skrive en bog.
Må jeg flytte den?
Ja, gerne.
Hun skal stå blandt familien.
Meget bedre.
Skal vi bede sammen?
Hurtigt.
Himmelske Fader.
Vi er samlet her i dag
for at mindes dit barn, som er vendt hjem til dig.
Tak, fordi du tager imod vores kære i din nåde.
Amen.
Sunja, skynd dig hjem. Der er uvejr på vej.
Det er mit sidste ærinde.
Hvem ved, hvor meget skade det gør?
Koh Hansu!
Vi var ved at tro, at du havde ladt os i stikken.
Vi var så bekymrede!
Som bod for mit fravær.
Den er for flot til at rive op.
Du skal ikke være så sentimental over for ting.
Jeg kender ikke engang klokken.
Så lærer jeg dig det.
Du har et godt hoved. Det lærer du hurtigt.
Jeg…
Jeg er med barn.
Du må da sige noget.
Er du sikker?
Sunja.
Du skænker mig min søn.
Du kan ikke vide, om det er en dreng.
Men det ved jeg.
Det er jeg sikker på.
Så bliver du skuffet, hvis det er en pige.
Men du vil stadig skulle elske hende.
Bliver det en pige, køber jeg fine kjoler til hende.
Og så håber jeg, hun er lige så klog som sin mor.
Hvornår besøger du så min mor?
Hun bliver jo overrasket.
Men hvis vi gifter os hurtigt, bliver hun rolig.
Hvorfor taler du pludselig om ægteskab?
Jeg troede, du vidste, hvad det her var.
Vidste?
Hvad betyder det?
Jeg kan ikke gifte mig med dig.
Jeg har en familie.
I Osaka har jeg en hustru
og tre døtre.
Ægteskabet bygger ikke ligefrem på kærlighed,
men det er et nødvendigt arrangement.
Et nødvendigt arrangement?
Nødvendigt af forretningshensyn. Der er ingen ømhed.
Du og din mor
og vores barn kommer ikke til at mangle noget.
Jeg køber det største hus i Yeongdo.
Hvad med Jiyuns hus?
De får alligevel ikke råd til at blive boende.
Du kan lære at læse
og kunne klokken.
Vi kan få flere børn og få et godt liv.
Endda flere døtre.
Du ved også godt…
…hvordan verden er lige nu.
Børn, der går i seng…
…for aldrig at vågne igen.
Piger, der sælger deres uskyld for en skål nudler.
Ældre, der lusker væk for at dø i stilhed,
så de unge kan få nok at spise.
Sunja.
Ægteskab er bare et arrangement.
Du vil se det fornuftige i mit forslag.
Hvad er det, du siger?
For folk som os…
Det er sådan, vi overlever.
Sunja.
Så…
…var det planen lige fra start?
At tvinge mig til at gifte mig med dig…
…fordi ingen andre vil?
Når alt kommer til alt,
hvem vil så gifte sig med en krøblings datter…
Du skal ikke tale om min far.
Mit barn kan arve din fars misdannelser.
Har jeg ingen rettigheder?
Så hvem er det egentlig, der forbander hvem?
Sunja.
Kom tilbage.
Kom så tilbage!
Er du okay?
Jeg har det fint.
Kan I pege mig i retning
af det pensionat, som krøblingens enke driver?
Men der er 40 minutters rask gang.
Det skal jeg nok klare.
Mor.
Bedstemor.
Giv dig selv en dag eller to.
Tror du, at de her ting knækker mig?
Det er bare ting.
Som det her hus. Et tag, nogle vægge,
ikke andet.
(på japansk) Han var berygtet for sit bånd til organiseret kriminalitet
og efterlod sig en formue til sit barnebarn.
Nu forfølges Mamoru Yoshi også af rygter om korruption
foruden insiderhandel.
På den tid formåede jeg dårligt at være mor.
Jeg arbejdede 14 timer om dagen syv dage om ugen.
Uden din tante ved jeg ikke, hvad der var blevet af os.
Du må ikke udmatte dig sådan.
Det er på tide, at du passer på dig selv.
Du får det til at lyde, som om det her liv er hårdt.
Så. Tilbage til arbejdet.
Hvorfor sidde og lytte til en gammel kone?
Det skal du ikke tænke på.
De forstår godt situationen.
Desuden er der ikke noget at lave.
Grundejeren afviste os igen.
Hvad?
Alle de penge?
Tænk dig, hvordan hun kunne forsørge sine børn.
Det er jo ikke sorte penge.
Hvad tænker hun dog på?
Hvad betyder det så for dig?
Det bliver jo nok en sort plet på mit cv.
Jeg må arbejde mig op igen.
Har jeg andet valg?
Uanset hvad er handlen gået i vasken.
Jeg ville ønske, jeg forstod,
hvorfor nogle mennesker klamrer sig til fortiden.
Hvad godt kommer der ud af det?
Det giver os jo ikke de døde tilbage, vel?
Bedstemor.
Tag med mig til Tokyo.
Hvad?
Du kan tale med hende.
Mig?
Hvad skulle jeg sige?
Fortæl hende det, du fortalte mig.
Hvis man tænker over et hus, er det bare et tag og nogle vægge.
Og de døde kommer ikke tilbage.
Jeg beder dig, bedstemor.
Hvad siger de? Kan du høre det?
Sig det bare. Overlever han?
Han har kæmpet med det før.
Døden har tilsyneladende allerede mærket ham én gang.
Det er synd, han er så langt fra sin familie.
Jeg gad vide, om hans forældre stadig lever.
-Er det hans? -Ja.
Lad os prøve at finde et navn.
-Det er dyrt tøj. -Se lige alle de bøger!
Det har været tungt at slæbe på.
Hvad står der?
"Kære mor og far.
Jeg er nået sikkert frem til Busan."
"Jeg er ivrig efter at komme til Osaka for at udføre Herrens arbejde
og begynde mit nye liv sammen med Yoseb og Kyunghee."
"Men bare rolig.
Jeg har det godt.
Jeres hengivne søn, Isak."
Isak? Hvad er det for et navn?
Jeg tror, det er et bibelsk navn.
Her. Han kommer fra Pyongyang.
Han er en af de kristne oppe nordfra.
Du må tage hans sygdom meget alvorligt.
Det er tuberkulose.
Det må vi melde.
Hvordan kan jeg sende ham bort sådan?
Frue…
…tænk på dine døtre,
dine pensionærer.
Lad os se, om han overlever natten.
-Hej. -Hvad laver I herude?
Hvem er det?
Undskyld, jeg forstyrrer.
Jeg er hans bedstemor.
Må vi tale med dig et øjeblik?
-Du skal ikke gøre dig den ulejlighed. -Intet problem.
Jeg skulle lige til at spise.
-Amen. -Amen.
Er der et barnebarn her?
De der?
Det er mig, der studerer.
Skolen har lige givet mig det her.
Mit diplom for at gennemføre 6. klasse.
Så du går i skole med børnene?
Ja. De fleste af dem er søde,
men der er også nogle møgunger.
Hvad fik dig til at begynde i skole?
Jeg ved ikke, hvordan det var for dig,
men min familie var så fattig,
at der ikke engang var råd til at sende drengene i skole.
Bedstemor,
min mor kunne ikke se formålet med at sende piger i skole.
Så forstår du det godt.
Følelsen af at være afskåret fra resten af verden.
Jeg var altid enten flov eller bange.
Jeg blev vred på mine egne børn over, at de lærte at læse.
Jeg var bange for, at de ville se ned på mig.
Men se. Jeg er nummer tre i min klasse!
Næsten nummer to.
Wow!
Du kan godt smage det, ikke?
Men hvordan?
En kvinde, jeg kender, besøger jævnligt sin datter.
Hun kommer altid hjem med to fyldte kufferter.
Bedstemor, hvad er det?
Smag på risene igen.
Se der!
De unge kan ikke smage forskel.
Det er ris, der er dyrket i vores hjemland.
Hvordan kan du smage det?
Den er mere nøddeagtig.
Lidt sødere og lidt sejere.
Dengang var hvide ris en luksusvare.
Vi dyrkede dem, men de tog det hele.
Men nu spiser vi hvide ris til alle måltider
uden at tænke over det.
Synes du, det er en god ting?
Da jeg kom her til landet,
havde vi næsten ingen penge.
Vi boede i Osaka.
Jeg kan huske, at jeg gik forbi madboderne tæt på stationen,
og jeg prøvede at forestille mig, hvordan hver ret smagte.
Jeg må være blevet ret god til det.
Min mund løb rent faktisk i vand.
Som første gang jeg lugtede til kaffe.
Det var den mest vidunderlige duft.
Der gik flere år, før jeg smagte den første tår…
-Så bitter! -Lige præcis!
Slet ikke som jeg troede.
Men nu til dags
bliver jeg ikke engang sulten.
Jeg spiser, når det er tid til det.
Jeg laver ikke længere selv kimchi.
Jeg køber den for 300 yen per glas.
I gamle dage…
…skulle jeg sælge alt indholdet af min vogn for at tjene så meget.
Risene minder mig om…
De minder mig om min mor…
…den dag jeg blev gift.
Bedstemor
hvad er der?
Det er bare mig, der er fjollet.
-Undskyld. Vi skulle ikke være kommet… -Se ikke ned på hendes tårer.
Hun har gjort sig fortjent til dem.
Jeg ved godt, du ikke kender mig…
…men bare rolig.
Jeg vil tage mig af dig, så godt jeg kan.
Er du rejst hjem?
To gange.
En gang i 70'erne og igen for nogle år siden.
Hvad med dig?
Først var der ikke penge til det,
siden var der ikke tid.
Nu virker det formålsløst.
Så vidt jeg hører, er alting væk.
Ja, meget har ændret sig.
Men at gå på gaden og høre sit eget sprog blive talt
og kunne lugte vores egen mad.
Jorden under ens fødder føles anderledes.
Da er det, at man ved besked i sin sjæl…
At det er i det land, man har hjemme.
Det er derfor, vi rejser dertil.
Min svigerinde…
Min svigerinde døde for nogle dage siden.
Hun var sådan et godt menneske.
Selvom hun havde længsler i hjertet,
tænkte hun altid på os andre først.
Min svigerinde…
Min svigerinde.
Hvis blot hun kunne være rejst tilbage en sidste gang.
Det ville have gjort hende så lykkelig.
Og nu…
Nu er det for sent.
Det er ikke for sent for dig.
Er det ikke rigtigt?
Dig.
Du er ikke engang nysgerrig om vores land.
Men hvis du tog din bedstemor med herhen, tænkte du, hun kunne få mig til at sælge?
Ja.
Du er kynisk.
Har du ingen skam i livet?
Jeg stjæler ikke fra dig.
Ingen prøver at snyde dig.
Vi tilbyder dig en formue.
Men i stedet for at være taknemlig
opfører du dig som et offer.
Tingene er anderledes nu.
Det er deres tur til at stå til ansvar for os.
Tror du virkelig på det?
Ja.
Mor.
Hans feber falder endelig.
Vi må hellere lave noget grød.
Mor…
Jeg må tale med dig.
Hvad?
Hvem har gjort det mod dig?
Sig hans navn!
Sig det nu.
Forbrød han sig mod dig?
Nej.
Sådan var det ikke.
Hvorfor beskytter du ham så?
Hvilken kryster gør den slags og nægter at stå ved sit ansvar?
Det var min fejl at tro, at du var en fornuftig pige.
Hvordan kunne du være så dum?
Mor…
Undskyld.
Du ved, hvad det betyder for dig nu.
For babyen.
Ved du det?
Sunja…
…er det umuligt at få ham til at gifte sig med dig?
Det er slut, mor.
Han er væk.
Jeg var bare et fjols.
Nu kan jeg se det.
Kvinden ønsker at dø i det hus.
Kunne du ikke se det?
Du sagde selv,
at hendes børn kunne have gavn af pengene.
Så
det er altså vores lod?
Altid at ofre os for vores børn?
Hvornår hører det op?
Når vi dør?
Hvad beder du mig om at gøre?
Du må sige det ligeud.
Kan du ikke være på toppen af bjerget
og lade hende være i fred?
Nej.
Det er mit arbejde.
Det er sådan, jeg får smør på brødet.
Jeg er ked af, at jeg ikke er en elsket gejstlig som pastor Rhee.
Hvad har han med det her at gøre?
Han minder mig om en.
Ikke andet.
Jeg må hellere gå. Toget kommer nu.
Jeg følger dig derhen.
Jeg ved godt, at du er en god dreng.
Jeg har opdraget dig ordentligt.
Hold op med at pille i risene!
Det bringer uheld.
Hvad er der?
Er der en, der er død?
Hvad foregår der?
Hvad?
Spis.
Solomon Baek.
Jeg blev ringet op af hendes advokater for en time siden.
Du klarede det.
Ved at bruge din bedstemor.
Genialt.
Ja.
Okay, alle sammen.
Naomi, Arimoto, også jer. Det her skal fejres.
Château Budweisers til alle!
Tillykke.
Tak.
Jeg må indrømme, at jeg ikke troede, du havde en chance.
Jeg tog fejl af dig.
Tom venter på os. Skal vi gå?
Jeg kommer lige straks.
Hallo?
Vær sød at sige, at du har savnet mig.
-Eller lyv i det mindste overbevisende. -Jeg har ventet på, at du ringede.
Nej, du har ej.
Jeg har ringet fire gange i dag.
Jeg tog hjem i nogle dage.
Hvad er det?
Er der fest?
Solomon!
Jeg har lukket en vigtig aftale.
Det fejrer vi.
Selvfølgelig har du det.
At sende dig til USA
var vist alligevel det rigtige at gøre.
Du fik vel dit ønske opfyldt.
Men tænker du nogensinde på alt det, der er gået tabt?
Du skal være glad på mine vegne.
Det nægter jeg.
I det mindste er jeg ærlig om det.
Der er helt sikkert nogle, der hader dig og din succes.
Hvornår kan vi ses?
Måske aldrig.
Du har ikke ændret dig spor.
Det er ynkeligt med dine julelege.
Du tager fejl.
Jeg har ændret mig enormt meget.
Er du syg?
Hana!
Frue?
Hvordan har De det?
Jeg er i live takket være Dem.
Apoteker Chu siger, at De kommer Dem godt.
Det er jeg lettet over at høre.
Det bliver mine forældre også.
Jeg…
Jeg vil sende dem et telegram fra byen.
Jeg kan sende en dreng ind med besked.
Jeg vil gerne selv derind.
For at afprøve mine ben.
De bør ikke anstrenge Dem allerede.
Hvis jeg skal til Osaka, skal jeg være stærkere.
Skal De af sted?
Jeg ved godt, at en kirke der venter på Dem,
men hvis De skulle dø her,
så langt hjemmefra…
Jeg har været døden nær mange gange.
Jeg kender det alt for godt.
Jeg er ikke bange for at dø.
At leve derimod…
Det er sværere for mig.
Lad i det mindste min datter følge Dem.
Altså…
Jeg vil ikke være til besvær.
Jeg kan ikke lade Dem gå alene.
Lige et øjeblik. Jeg henter hende.
Sunja!
Jeg er ked af, at jeg ligger Dem og Deres mor til last.
Lad mig byde på frokost.
Det er ikke noget problem.
Måske kan man få noget på markedet.
Der er en nudelrestaurant.
Jeg har hørt folk tale om den.
Det er ikke langt herfra.
Herligt.
I så fald…
…kan vi sende mit telegram efter frokost.
Jeg har sagt det.
Skil dig af med dem.
Hvad er det?
Skriv det ned.
Jeg har hørt meget om markedet. Det er prægtigt.
Det er virkelig stort.
Vi må gå nu.
Nu er det nok…
Solomon.
-Nej, hov, Tom. -Beklager. Han må ringe tilbage.
Tom, du skal ikke lægge på…
Jeg er din chef, for helvede.
Nu skal vi fejre det.
Genialt.
Så.
Skål.
Skål!
Det er…
Mor,
hvad laver du her så sent?
Hun ville tilbage
for at se vores hjemland en sidste gang.
Hvad taler du om?
Din tantes aske skal ikke begraves her.
Jeg vil tage den med hjem.
Og også mig. Jeg vil hjem.
Jeg har aldrig været på restaurant før.
Det var hurtigt!
Vi lader ikke gæsterne vente.
Hvordan har De lært at tale japansk så godt?
Jeg havde en underviser som barn.
Shimizu-san.
Vi var gode venner.
Jeg så alle Deres bøger.
De må være meget vidende.
Det ved jeg nu ikke.
Efterhånden som jeg bliver ældre,
indser jeg, at der er så meget, jeg ikke ved.
For at være helt ærlig
føler jeg mig for det meste ret dum.
Vil De bede sammen med mig?
Fader, tak for den mad, vi skal til at spise.
Tak, fordi du passer på os
og retleder os.
Vi beder i Jesu navn.
Amen.
Sunja, nu må du godt åbne øjnene.
Det smager godt.
Det er uærligt af mig
at skjule det længere.
Jeg ved, at du er med barn.
Jeg er ikke ude på at skose dig.
Jeg nævner det kun, fordi…
…det måske kunne hjælpe
at have en ven i sådan en tid.
Men med forlov.
Barnet.
Har du overvejet at tilbyde barnet til en anden familie?
Måske et barnløst par.
Jeg ved godt, det er svært, men…
Hvad er det, du siger?
At opfostre et barn alene har alvorlige følger…
Jeg er helt bevidst om min skæbne.
Jeg er klar over, at mit barn og jeg bliver udstødte.
Jeg må forlade pensionatet, så min mors forretning ikke bliver ødelagt.
Alt det ved jeg godt.
Og alligevel…
…er jeg…
En udstødt elskede mig.
Min far.
Det er underligt, at jeg tænker så meget på ham nu.
Det meste af sit liv fik han at vide, at han aldrig ville blive gift
eller selv få børn.
Men her sidder jeg.
Jeg er her, selvom jeg ikke burde være her.
Og nu…
…er mit barn her, selvom det ikke burde være her.
Og han bliver elsket.
Om så jeg må knokle, til mine negle knækker…
…og min ryg værker, og min mave er tom…
…så skal mit barn…
…aldrig mangle noget.
Det er mit løfte til ham.
Min far…
…gav mig det samme løfte, da jeg blev født.
Nej.
Jeg vil ikke…
…opgive barnet.
Om forladelse, Sunja.
Det var forkert af mig.
Jeg har været syg så stor en del af mit liv.
Ja, jeg kender til bøger.
Men jeg ved så lidt om mennesker.
Når jeg hører dig tale…
Jeg skammer mig.
Det var ikke min hensigt.
Nej.
Jeg er dig taknemlig for det.
Taknemlig?
Denne person…
…kan du glemme ham?
Det vil jeg gerne.
I så fald…
…tror du så, at du vil kunne holde af en anden?
Er det ikke ligegyldigt nu?
Ingen vil have mig.
Men hvis det var muligt…
Skulle nogen bede dig om…
…at forlade dit hjem…
…og begynde på en frisk…
…ville du så kunne det?
Men…
…forstår du godt, at jeg er…
Du bærer en anden mands barn.
Det er jeg med på.
Og jeg spørger dig, om du…
…måske…
…med tiden…
…kan lære at holde af en anden?
Tekster af: Eskil Hein