Dialogy v japonštině jsou označeny modře. Dialogy v korejštině žlutě.
(korejsky) Co děláš? Nakrájej kimčchi.
Mají hlad!
Jídlo!
Ke stolu!
Nedokvašené kimčchi je nejlepší.
Je v něm ještě cítit česnek.
Copak ti někdy něco nechutnalo?
Son-džo, jsi v pořádku?
Prosím.
Děkuju.
Vyřiď Kjong-hui, že zajdu do videopůjčovny.
Měj se hezky.
Úspěšný den.
Včera se mi zdálo o rýžových bocháncích.
Opravdu?
Byl jich plný talíř.
- Taky jsem ti dala, sestřičko. - Byly dobré?
Kjong-hui, vzbuď se.
Kjong-hui.
Kjong…
Son-džo, co je?
Můj žaludek.
Možná jsem včera snědla zkaženou mušli.
To je hrůza.
Nebudeš mít už brzo měsíčky?
Minule ti vynechaly.
Uvařím ti kořen boubelky.
AUTORKA KNIŽNÍ PŘEDLOHY
Pačinko
Vyřiď matce, že se za to zvýšení ceny omlouvám.
Když tu není Ko Han-su, panuje tu zmatek.
Neměl už by být zpátky?
Slyšela jsem, že odjel na týden.
To je pravda.
Ale kdo ví? Možná už se nevrátí vůbec.
Proč by ne?
Muž jako on má různé možnosti.
Být prodejcem ryb v Pusanu není to, po čem touží.
Nechci, aby to bylo zase jako dříve.
On je sice přísný, ale platil férově.
No, alespoň na čas to bylo dobré, že?
Podívejte se!
Vítejte! Mám dobré ceny!
Kdo to může být?
Půjdu se podívat.
Co třeba sem?
Bude s ostatními.
Není to moc na ráně?
Babičko,
nemusíme to tak moc řešit.
Náhrobní deska bude brzy hotová.
No toto!
Neměl jste vážit takovou cestu.
Co to povídáte?
Musel jsem přijít,
abych vás podpořil.
Pastor I z Korey.
Je na pár měsíců u nás v kostele.
Máme velké štěstí, že tu je.
Posaďte se.
Kjong-hui
jsem znal jen krátce,
ale byla to výjimečná osoba.
Ráda přinášela druhým radost, že?
Kéž byste ji znal, než dostala tu rakovinu.
I když byla starší,
jistě byste se do ní zamiloval.
Bylo poznat, že měla dobré srdce.
Nic víc ani není potřeba.
Mluvíte tak pěkně.
Mohl byste napsat knihu.
Mohu ji přesunout?
Ale prosím.
Měla by být u rodiny.
To je mnohem lepší.
Pomodlíme se?
Honem.
Nebeský otče,
sešli jsme se zde,
abychom si připomněli tvou dceru, která se k tobě vrátila.
Děkujeme ti, že jsi přijal naši milovanou zpět do své laskavé náruče.
Amen.
Son-džo, rychle domů. Blíží se bouřka.
To je poslední nákup.
Kdo ví, kolik škody způsobí.
Ko Han-su!
Už jsme si mysleli, že jste nás opustil.
Vy jste nás ale vylekal!
To je za tu nepřítomnost.
Škoda takovou krásu otevřít.
Nesmíš být k věcem tak přecitlivělá.
Ani neumím poznávat hodiny.
Tak tě to naučím.
Máš chytrou hlavičku. Naučíš se to hned.
Jsem…
…těhotná.
Řekni něco.
Jsi si jistá?
Son-džo.
Dáš mi syna.
Nejde poznat, co to bude.
Ale já to vím.
Jsem si jistý.
Jestli to bude dívka, budeš zklamaný.
Ale i tak ji musíš milovat.
Když to bude dívka, koupím jí hezké šaty.
Snad bude chytrá jako její matka.
Navštívíš mou matku?
Bude jistě překvapená.
Ale rychlá svatba ji uklidní.
Proč najednou mluvíš o svatbě?
Přece víš, o co mezi námi jde.
Vím?
Co to znamená?
Nemůžu si tě vzít.
Mám rodinu.
V Ósace mám ženu
a tři dcery.
Nebyl to sňatek z lásky,
ale spíš potřebná dohoda.
Potřebná dohoda?
Kvůli obchodu. O city nešlo.
Ty i tvá matka
a naše dítě budete mít všeho dostatek.
Koupím ten největší dům v Jongdu.
Co třeba dům Či-jon?
Stejně už si ho nebudou moct dovolit.
Naučíš se číst
a poznávat hodiny.
Budeme mít další děti a budeme si žít dobře.
Dokonce i víc dcer.
Víš to přece taky,
jak to teď na světě chodí.
Děti jdou spát
a nikdy se neprobudí.
Dívky prodávají svou nevinnost za misku nudlí.
Staří tiše odcházejí zemřít,
aby měli mladí co jíst.
Son-džo.
Manželství je jen smlouva.
To, co nabízím, dává smysl.
Co tím chceš říct?
Lidé jako my
takto přežijí.
Son-džo.
Tak…
Byl to snad od začátku tvůj plán?
Přinutit mě ke sňatku,
protože si tě jiný nevezme?
Koneckonců
kdo by si vzal dceru mrzáka…
O mém otci nemluv.
Mé dítě může zdědit jeho postižení.
Nejsem snad v právu?
Tak kdo koho zatratí?
Son-džo.
Vrať se.
Hned se vrať!
Jste v pořádku?
Ano.
Kterým směrem
je ubytovna vdovy po mrzákovi?
Ale je to dobrých 40 minut chůze.
To zvládnu.
Matko.
Babičko.
Potřebuješ pár dní odpočívat.
Myslíš si, že mě něco takového porazí?
Jsou to jen věci.
I tento dům. Jen střecha a zdi.
Nic víc.
(japonsky) Byl známou osobou napojenou na organizovaný zločin.
Svému vnukovi zanechal velké jmění.
Mamoru Joší je také podezřelý z korupce
a zneužívání informací v obchodním styku.
Tehdy jsem nezvládala být dobrou matkou.
Pracovala jsem 14 hodin denně, sedm dní v týdnu.
Nevím, co by s námi bez tety bylo.
Nenamáhej se tak moc.
Musíš myslet sama na sebe.
Děláš, jako by tohle byl nějaký těžký život.
Dost už. Vrať se do práce.
Starou ženu není potřeba rozmazlovat.
S tím si nelam hlavu.
Chápou, jaká je situace.
Navíc nemám nic na práci.
Majitelka pozemku nás zase odmítla.
Cože?
Odmítla tolik peněz?
Mohla by toho svým dětem tolik dopřát.
Nejsou to přece špinavé peníze.
Co to s ní jen je?
Co z toho plyne pro tebe?
Nějakou dobu budu v nelibosti.
Budu se muset zase vyškrábat nahoru.
Copak mám na výběr?
Ta dohoda nevyšla.
Kéž bych chápala,
proč někteří lidé tolik lpí na minulosti.
K čemu to je?
Mrtvé nám to přece nevrátí, ne?
Babičko.
Pojeď do Tokia.
Cože?
Promluvíš s ní.
Já?
Co bych jí řekla?
To samé, co mně.
Že dům jsou jen střecha a zdi.
A mrtví že už se nevrátí.
Babičko, prosím.
Co říkají? Slyšíš?
Tak co, bude žít?
Toto není poprvé.
Už se jednou smrti do očí podíval.
Škoda že je tak daleko od rodiny.
Jestlipak ještě žijí jeho rodiče?
- To je jeho? - Ano.
Zkusme najít jméno.
- Takové šaty jsou drahé. - A všechny ty knihy.
Muselo to být těžké.
Co se tam píše?
„Drahá matko a otče,
bezpečně jsem dorazil do Pusanu.“
„Těším se, až se dostanu do Ósaky, abych konal dílo Páně
a začal svůj nový život s Josebem a Kjong-hui.“
„Nedělejte si starosti.
Jsem v pořádku.
Váš milující syn, Isak.“
Isak? Co je to za jméno?
Myslím, že je z Bible.
Tady, je z Pchjongjangu.
Jeden z těch křesťanů ze severu.
Neberte tu nemoc na lehkou váhu.
Je to tuberkulóza.
Musíme to nahlásit.
Jak ho můžu takhle poslat pryč?
Paní…
Myslete na svou dceru
a zákazníky.
Uvidíme, jestli přežije do rána.
- Dobrý den. - Co tu zase chcete?
Kdo jste?
Promiňte, že rušíme.
Jsem jeho babička.
Můžeme si promluvit?
- Prosím, nedělejte si škodu… - To nic není.
Zrovna jsem chtěla jíst.
- Amen. - Amen.
Vy tu máte vnouče?
Myslíte tohle?
To mám na učení já.
Škola mi dala tohle.
Diplom za dokončení šesté třídy.
Chodíte do školy s dětmi?
Ano. Většina z nich je hodná,
ale některé jsou nezbedné.
Proč jste se rozhodla chodit do školy?
Nevím, jak jste na tom byli vy,
ale má rodina byla tak chudá,
že si nemohla dovolit školu ani pro chlapce.
Víte,
má matka si myslela, že vzdělání je pro dívky zbytečné.
Takže to chápete.
Cítím se tak odříznutá od světa.
Vždycky jsem se styděla nebo bála.
Když se mé děti učily číst, štvalo mě to.
Bála jsem se, že se na mě budou dívat svrchu.
Ale byla jsem třetí nejlepší ve třídě!
Skoro druhá.
No toto!
Cítíte to, že?
Jak je to možné?
Má známá jezdí každých pár měsíců za dcerou.
Vždycky přiveze dva plné kufry.
Babičko, co se děje?
Ochutnej tu rýži znovu.
Podívejme se!
Mladí ani nepoznají rozdíl.
To je rýže z naší vlasti.
Jak to poznáš?
Je ořechovější.
Trochu sladší, tvrdší na skus.
Dřív byla bílá rýže luxus.
I když jsme ji vypěstovali, všechnu nám ji vzali.
Teď si dáme bílou rýži ke každému jídlu
a ani si to neuvědomujeme.
A to je snad dobře?
Když jsem se sem přistěhovala,
byli jsme chudí.
Žili jsme v Ósace.
Chodila jsem kolem stánků u nádraží
a představovala si, jak to jídlo asi chutná.
Šlo mi to opravdu dobře.
Až se mi sbíhaly sliny.
Jako když jsem poprvé ucítila kávu.
Byla to ta nejkrásnější vůně.
Poprvé jsem ji ochutnala až několik let nato…
- Je hořká! - Přesně!
Neodpovídá mým představám.
Ale poslední dobou
už ani nemám hlad.
Jím, když je čas k jídlu.
Už si ani nedělám vlastní kimčchi.
Kupuju si ho ve sklenici za 300 jenů.
Dřív…
…jsem ho pro takové peníze musela prodat celý vozík.
Tahle rýže mi připomíná…
Připomíná mi mou matku
v den mé svatby.
Babičko,
co ti je?
Jsem směšná.
- Promiň. Neměli jsme sem chodit… - Její slzy neodsuzujte.
Má na ně právo.
Vím, že se neznáme…
…ale nebojte se.
Postarám se o vás co nejlépe.
Jela jste někdy domů?
Dvakrát.
V 70. letech a pak před několika lety.
A vy?
Nejdřív jsme neměli dost peněz
a pak času.
Teď už by to k ničemu nebylo.
Slyšela jsem, že už je to všechno pryč.
Ano, změnilo se toho hodně.
Ale jít po ulici a slyšet vlastní jazyk,
cítit naše jídlo.
Je tam jiná atmosféra.
A uvědomíte si…
…že tam jste opravdu doma.
Proto tam jezdíme.
Moje švagrová…
Moje švagrová před pár dny zemřela.
Byla moc hodná.
Přála si mít víc,
ale vždycky myslela nejdřív na nás.
Moje švagrová…
Kdyby se tak jednou mohla vrátit.
Z toho by měla velkou radost.
Ale teď…
Teď už je na to pozdě.
Ale pro vás pozdě není.
Ne?
A vy.
Naše vlast vás vůbec nezajímá.
Myslel jste si, že když přivedete svou babičku, tak prodám?
Ano.
Jste bezcitný.
To se nestydíte?
Nic vám přece nekradu.
Nesnažím se vás napálit.
Nabízíme vám celé jmění.
Místo abyste byla vděčná,
vidíte jen nespravedlnost.
Svět se změnil.
Musejí nám to vrátit.
A tomu vy opravdu věříte?
Ano.
Matko.
Už nemá horečku.
Měly bychom uvařit kaši.
Matko…
Musím s tebou mluvit.
Proč?
Kdo ti to provedl?
Chci slyšet jméno!
Řekni mi to.
Přinutil tě k tomu?
Ne.
Tak to nebylo…
Tak proč ho ochraňuješ?
Co je to za zbabělce, že se k tomu nepostaví čelem?
Neměla jsem si myslet, že jsi rozumná.
Jak jsi mohla být tak hloupá?
Matko…
Odpusť mi to.
Víš, co tě teď čeká?
A to dítě?
Víš to?
Son-džo…
…nemůže si tě vzít?
Je po všem, matko.
Je pryč.
Byla jsem hloupá.
Už to chápu.
Ta žena chce v tom domě zemřít.
Tys to nepochopil?
Řekla jsi,
že by se jejím dětem ty peníze hodily.
Tak…
To má být náš úděl?
Neustále se obětovat pro děti?
Kdy to skončí?
Až zemřeme?
Co po mně chceš?
Řekni to na rovinu.
Nemůžeš být úspěšný
a zároveň ji nechat na pokoji?
Ne.
Je to má práce.
Tím se živím.
Promiň, že nejsem oblíbený duchovní jako pastor I.
Co ten s tím má společného?
Někoho mi připomíná.
To je všechno.
Už musím jít. Jede mi vlak.
Vyprovodím tě.
Vím, že jsi dobrý člověk.
Vychovala jsem tě správně.
Nenimrej se v té rýži!
Přináší to smůlu.
Co je?
Copak někdo umřel?
Co se děje?
Co?
Jez.
Solomone Baeku.
Před hodinou mi volali její právníci.
Zvládls to.
Nastrčit tam babičku.
Geniální.
Jo.
Poslouchejte.
Naomi, Arimoto, vy taky. Budeme slavit.
Château Budweiser poteče proudem!
Gratuluji.
Děkuji.
Nemyslela jsem si, že to zvládneš.
Spletla jsem se.
Volá nás Tom. Půjdeme?
Hned tam budu.
Haló?
Řekni, že jsem ti chyběla.
- Uvěřím i tvé lži. - Čekal jsem, až zavoláš.
Vymýšlíš si.
Volala jsem ti už čtyřikrát.
Jel jsem na pár dní domů.
Co to je?
Máte tam oslavu?
Solomone!
Uzavřel jsem důležitou dohodu.
Tak slavíme.
Od tebe se to dalo čekat.
Takže poslat tě do Ameriky
bylo správné rozhodnutí.
Vyšlo to podle očekávání.
Ale myslíš někdy na to, o co jsi přišel?
Měla bys mít radost.
Ne.
Jsem k tobě upřímná.
Jsou i tací, kteří ti tvůj úspěch nepřejí.
Kdy se setkáme?
Nejspíš nikdy.
Jsi pořád stejná.
Ty a ty tvoje trapné hry.
Tak to není.
Hodně jsem se změnila.
Jsi nemocná?
Hano!
Promiňte.
Jak vám je?
Díky vám žiju.
Podle lékárníka Čchua se zotavujete dobře.
To rád slyším.
Moji rodiče budou mít taky radost.
Já…
Rád bych jim z města poslal telegram.
Pošlu se zprávou chlapce.
Rád bych šel já sám.
Potřebuju pohyb.
Na to je ještě brzo.
Musím zesílit na cestu do Ósaky.
Musíte tam jet?
Vím, že tam na vás čeká farnost,
ale kdybyste tam zemřel,
tak daleko od domova…
Už tolikrát jsem téměř zemřel…
Jsem na to zvyklý.
Nebojím se.
Zato život,
ten je pro mě obtížný.
Aspoň vás doprovodí má dcera.
Prosím…
Nechci přidělávat práci.
Nemůžete jít sám.
Dejte mi chvilku. Zavolám ji.
Son-džo!
Nechci vám a vaší matce přidělávat starosti.
Pozvu vás na oběd.
Nepřiděláváte.
Možná mají něco dobrého na trhu.
Je tam nudlová restaurace.
Slyšela jsem o ní.
Není to daleko.
Skvělé.
V tom případě
ten telegram pošleme po obědě.
Opakuju.
Dej je pryč.
Co je?
Napiš si to.
Už jsem toho o tomto trhu hodně slyšel. Je nádherný.
Je opravdu velký.
Měli bychom jít.
Už to stačí…
Solomone.
- Ne, Tome. - Promiňte, zavoláme zpět.
Tome, nezavěšuj…
Sakra, jsem tvůj šéf.
Už pojď slavit.
Ty génie.
Tak.
Na zdraví.
Na zdraví!
To je…
Matko,
co tu děláš?
Chtěla jet zpátky,
aby ještě jednou viděla domov.
O čem to mluvíš?
Nechci, aby byly ostatky tvé tety uložené tady.
Vezmu ji zpátky domů.
Chci se tam jet podívat.
V restauraci jsem prvně.
To bylo rychlé!
Nechceme hosty nechávat čekat.
Kdo tě naučil tak dobře japonsky?
Jako malý jsem měl učitele.
Pana Šimizua.
Byli jsme dobří přátelé.
Viděla jsem tvé knihy.
Musíš mít hodně znalostí.
To nevím.
Čím jsem starší,
tím víc si uvědomuju, jak málo vím.
Abych řekl pravdu,
většinou si připadám jako hlupák.
Pomodlíme se?
Náš nebeský otče, děkujeme ti za toto jídlo.
Děkujeme ti za tvou ochranu
a za to, že nás vedeš po správné cestě.
Ve jménu Ježíše Krista.
Amen.
Son-džo, už můžeš otevřít oči.
Je to dobré.
Bylo by ode mě pokrytecké
nadále zastírat.
Vím, že jsi těhotná.
Nechci tě za to odsuzovat.
Mluvím o tom,
protože by ti možná pomohlo,
kdyby ses měla komu svěřit.
Když dovolíš.
Pokud jde o to dítě…
Přemýšlela jsi, že ho dáš jiné rodině?
Třeba bezdětnému páru.
Vím, že je to těžké, ale…
Co to říkáš?
Kdybys ho vychovávala sama, tak ty následky…
Nedělám si žádné iluze.
Vím, že mě i mé dítě ostatní zavrhnou.
Že musím odejít, abych matce neodrazovala zákazníky.
Já to vím.
Ale i tak…
Já…
Taky mě miloval zatracenec.
Můj otec.
Je zvláštní, jak moc na něho teď vzpomínám.
Většinu života mu tvrdili, že se nikdy neožení
a nebude mít dítě.
Ale jsem tu.
Jsem tu, ačkoli bych tu být neměla.
A teď…
…je tu i mé dítě, ačkoli by tu být nemělo.
Budu ho milovat.
I kdybych musela dřít, až by mi popraskaly nehty,
bolela mě záda a měla jsem prázdný žaludek,
mé dítě…
…nebude trpět nedostatkem.
To mu slíbím.
Můj otec…
…mi dal po narození stejný slib.
Ne.
Tohoto dítěte…
…se nevzdám.
Promiň, Son-džo.
Byl to špatný nápad.
Velkou část života jsem byl nemocný.
Znám sice knihy,
ale o lidech toho vím jen málo.
A to, co jsi řekla…
Teď se stydím.
To jsem nechtěla.
Ne.
Jsem ti vděčný.
Vděčný?
A ten muž…
Můžeš na něj zapomenout?
Ráda bych.
Tak…
Mohla bys milovat jiného?
Není to teď jedno?
Nikdo si mě nevezme.
Ale kdyby to šlo…
Kdyby ti někdo řekl…
…ať odejdeš z domova…
…a začneš nanovo…
…dokázala bys to?
Ale…
Víš, že jsem…
Jsi těhotná s někým jiným.
Já to chápu.
A ptám se…
Mohla bys…
…po čase…
…začít milovat někoho jiného?
Překlad titulků: Veronika Ageiwa