Субтитрите на японски са в синьо Субтитрите на корейски са в жълто
(на корейски) Какво правиш? Режи кимчито.
Прегладнели са.
Храната е готова!
Хайде да ядем!
Време е за ядене!
Най-много обичам прясно кимчи.
Да се усеща зеленият чесън.
Има ли нещо, което стомахът ти да не обича?
Сунджа, добре ли си?
Ето.
Благодаря.
Ще взема видеокасета за вуйна Кюнхи.
Приятен ден.
Спорна работа.
Снощи сънувах оризови питки.
Така ли?
Цяла тава.
Дори на теб дадох, сестричке. - Вкусни ли бяха?
Кюнхи, събуди се.
Кюнхи.
Кюн…
Сунджа, какво ти е?
Коремът ми…
Някоя развалена мида ли съм изяла снощи?
Ужас.
Да не ти идва?
Миналия месец прескочи.
Ще ти сваря дораджи.
ПО РОМАНА НА МИН ДЖИН ЛИ
Извини се на майка си за по-високата цена.
Откакто Хансу Кох замина, настана хаос.
Няма ли да се връща вече?
Чух, че ще отсъства само седмица.
Да.
Но кой знае? Може изобщо да не се върне.
Защо?
Хора като Хансу Кох имат избор.
Да си търговец на риба в Пусан не е кой знае какво.
Не ми се мисли как ще се върнем към старите привички.
Той може да беше строг, но пък плащаше добре.
Но всяко хубаво нещо си има край, нали?
Погледни!
Хайде на ниските цени!
Кой може да е?
Ще отида да видя.
Защо не тук?
Сред всички спомени.
Не бие ли твърде много на очи?
Бабо,
не се тревожи толкова.
Надгробната плоча скоро ще стане.
Майчице!
Не биваше да се разкарвате дотук.
Не говорете така.
Как няма да дойда
да видя как сте?
Това е пастор Рий от Корея.
Няколко месеца ще служи в нашата църква.
Голям късмет имаме с него.
Заповядайте.
Нашата Кюнхи…
Познавах я отскоро,
но си личеше, че е свестен човек.
Обичаше да радва другите, нали?
Да бяхте я видели, преди ракът да изпие силите й…
Дори на тази възраст
щяхте да се влюбите в нея.
Прозрях сърцето й и видях, че е добро.
Само това е важно да виждаме в човека.
Как хубаво говорите.
Вземете да напишете книга.
Може ли да я преместя?
Да, разбира се.
Тук е сред близките си.
Много по-добре е.
Да се помолим?
Елате.
Отче наш,
събрали сме се тук,
за да почетем тази, която се върна при Теб.
Благодарим Ти, че прие отново нашата обичана сестра в обятията си.
Амин.
Сунджа, прибирай се бързо, идва буря.
Свърших с покупките.
Кой знае какви поразии ще направи.
Хансу Кох!
Вече започнахме да мислим, че сте ни изоставили.
Притеснихме се!
За това, че ме нямаше.
Сърце не ми дава да го отворя.
Не бъди толкова сантиментална.
Аз дори не познавам часа.
Тогава ще те науча.
Умната ти главица бързо ще схване.
Аз…
Бременна съм.
Кажи нещо.
Сигурна ли си?
Сунджа.
Роди ми син.
Не се знае дали е момче.
Аз знам.
Сигурен съм.
Значи ще се разочароваш, ако е момиче.
Но пак трябва да го обичаш.
Ако е момиче, ще му купувам роклички.
И ще се надявам да е умно като теб.
Кога ще посетиш майка ми?
Тя ще се изненада, естествено.
Но ще се успокои, ако се оженим бързо.
Защо изведнъж заговори за брак?
Мислех, че си наясно.
С какво?
Какво искаш да кажеш?
Не може да се оженим.
Имам семейство.
В Осака имам съпруга
и три дъщери.
Не е точно брак по любов,
а по необходимост.
Как така?
Брак по сметка. Няма никакви чувства.
Вие с майка ти
и нашето дете ще бъдете задоволени.
Ще купя най-голямата къща в Йондо.
Защо не тази на Джиюн?
Бездруго вече няма да им е по джоба.
Ти ще се научиш да четеш
и да познаваш часа.
Ще имаме още деца и ще живеем добре.
Може и дъщери.
Ти самата знаеш
в какъв свят живеем.
Деца си лягат
и не се събуждат.
Момичета се продават за купичка храна.
Старите умират тихо и кротко,
за да има какво да ядат младите.
Сунджа.
Бракът е просто спогодба.
Предложението ми е разумно.
Какво говориш?
Хората като нас…
така оцеляват.
Сунджа.
Да не би…
да си го планирала от самото начало?
Да ме принудиш да се оженя за теб,
защото няма кой друг?
В края на краищата,
кой ще вземе дъщерята на сакат…
Не говори за баща ми.
Детето ми може да наследи недъга му.
Нямам ли право?
Кажи ми, кой кого обрича всъщност?
Сунджа.
Върни се.
Върни се веднага!
Добре ли сте?
Да.
Къде се намира
пансионът на вдовицата на сакатия?
Дотам има поне 40 минути пеша.
Ще се справя.
Майко.
Бабо.
Почини си ден-два.
Да не мислиш, че разтребването ще ме срине?
Това са просто вещи.
Дори тази къща е само покрив, стени
и нищо повече.
(на японски) Прословута фигура в подземния свят,
той завеща на внука си цяло състояние.
Около Мамору Йошии витаят слухове за корупция
и търговия с вътрешна информация.
Едва се справях с майчинството тогава.
Работех по 14 часа на ден, седем дни в седмицата.
Без Кюнхи не знам какво щеше да стане с нас.
Не се напрягай прекалено.
Погрижи се за себе си.
Говориш така, сякаш този живот е тежък.
Стига. Връщай се на работа.
Какво си взел да се занимаваш с мен?
Не се тревожи за това.
Колегите ми са разбрани.
А и сме в задънена улица.
Собственичката на терена пак отказа.
Какво?
Толкова пари?
Може да осигури изцяло децата си.
И то съвсем законно.
Какво й има?
И какво означава това за теб?
Черна точка за известно време, предполагам.
Ще трябва пак да се доказвам.
Какъв избор имам?
Във всеки случай сделката се провали.
Все се опитвам да разбера
защо някои хора така се вкопчват в миналото.
Каква полза има?
Това няма да върне мъртвите.
Бабо.
Ела с мен в Токио.
Какво?
Поговори с нея.
Аз ли?
Какво да й кажа?
Това, което каза на мен.
Къщата е просто стени и покрив.
А мъртвите не се връщат.
Бабо, моля те.
Чуваш ли какво си говорят?
Казвай де. Ще го бъде ли?
Не му е за пръв път.
Явно и преди се е борил със смъртта.
Лошо е, че е далеч от семейството си.
Дали родителите му са живи?
Багажът негов ли е? - Да.
Да видим как се казва.
Това са скъпи дрехи. - И колко книги!
Как ли е мъкнал такъв тежък товар?
Какво пише тук?
"Скъпи мамо и татко,
пристигнах жив и здрав в Пусан.
Нямам търпение да стигна до Осака, за да върша делото Божие
и да започна нов живот с Йозеф и Кюнхи.
Не се тревожете за мен.
Добре съм.
Ваш любящ син Исак."
Исак? Що за име е това?
Мисля, че е библейско.
Явно е от Пхенян.
От онези северняци християни.
Болестта му е сериозна.
Туберкулоза.
Трябва да съобщим.
Как да го предам в това състояние?
Госпожо…
Помислете за дъщеря си,
за наемателите.
Да видим дали ще преживее нощта.
Здравейте. - Защо си дошъл пак?
Коя е тази?
Простете за безпокойството.
Аз съм баба му.
Бихте ли поговорили с нас?
Моля ви, не се занимавайте… - Не е проблем.
Тъкмо щях да сядам да ям.
Амин. - Амин.
Внуче ли имате?
Заради това ли?
Ученичката съм аз.
Току-що ми я изпратиха от училището.
Дипломата ми за шести клас.
Значи ходите на училище с малките?
Да. Повечето са добри деца,
но има и доста палави.
Какво ви накара да започнете да учите?
Не знам при вас как е било,
но ние бяхме бедняци.
Дори за момчетата нямаше пари да се изучат.
Бабче,
моята майка не виждаше смисъл момиче да учи.
Значи разбираш.
Усетила си онова чувство - да си откъснат от света.
Живеех в непрестанен срам и страх.
Чак ме беше яд, че децата ми се учат да четат.
Боях се, че ще ме гледат с презрение.
Но ето че сега съм трета в класа!
Почти втора.
Виж ти!
Усеща се, нали?
Но откъде?
Една позната посещава често дъщеря си.
Винаги ми носи по два пълни куфара.
За какво говорите?
Опитай пак ориза.
Ето това е!
Младите не правят никаква разлика.
Това е ориз от родината.
По какво личи?
По-плътен е.
Леко сладнее и по-трудно се дъвче.
Навремето белият ориз беше лукс.
Отглеждахме го, но ни го вземаха всичкия.
Но сега ядем бял ориз на всяко хранене
и дори не го забелязваме.
И това хубаво ли е?
Когато дойдох в тази страна,
нямахме пари.
Живеехме в Осака.
Помня как вървях покрай сергиите близо до гарата
и си представях какъв е вкусът на всяко ястие.
Явно много ми се удаваше.
Устата ми се пълнеше със слюнка.
Като първия път, когато ми замириса на кафе.
Стори ми се най-прекрасният аромат на света.
Чак след години за пръв път опитах…
Такава горчилка! - Да!
Нищо общо с представата ми.
Напоследък обаче
дори не огладнявам.
Ям, защото е време.
Вече не си правя кимчи.
Купувам го по 300 йени буркана.
Навремето…
трябваше да продам цялата количка, за да изкарам толкова пари.
Този ориз ми напомня…
Напомня ми за майка ми,
за деня, когато се омъжих.
Бабо,
какво има?
Излагам се.
Не биваше да идваме… - Не гледай отвисоко на сълзите й.
Заслужила си е това право.
Знам, че не ме познаваш…
но не се тревожи.
Ще се грижа за теб, доколкото мога.
Връщала ли си се у дома?
Два пъти.
Веднъж през 70-те и преди няколко години.
А ти?
Отначало нямахме достатъчно пари,
после пък все нямахме време.
А сега не виждам смисъл.
Нищо не е останало, доколкото чувам.
Да, много неща са се променили.
Но да чуваш своя език по улицата,
да ти ухае на родна храна…
Земята под краката ти е някак различна.
И тогава с душата си разбираш,
че наистина си у дома.
Затова ходим там.
Етърва ми…
Етърва ми почина преди няколко дни.
Такъв добър човек беше.
Сърцето й копнееше за нещо повече,
но първо мислеше за нас.
Етърва ми…
Тя…
много искаше да се върне за последно.
Толкова щастлива щеше да бъде.
А сега…
Сега вече е твърде късно.
За теб обаче не е късно.
Нали?
А ти…
Дори не се интересуваш от земята ни.
Но реши, че ако доведеш баба си, тя ще ме убеди за продажбата, така ли?
Да.
Безсърдечен човек си.
Нямаш ли срам?
Не ти крада имота.
Никой не те мами.
Даваме ти куп пари.
Но вместо да си благодарна,
ти се държиш като засегната.
Нещата вече са други.
Сега е техен ред да отговарят пред нас.
Наистина ли го вярваш?
Да.
Майко.
Треската му намаля.
Да направим малко каша.
Майко…
Трябва да говоря с теб.
Какво има?
Кой ти го причини?
Кажи му името!
Кажи ми.
Изнасили ли те?
Не.
Не беше така…
Защо тогава го пазиш?
Що за страхливец върши това, а после бяга от отговорност?
Моя беше грешката, че те мислех за разумно момиче.
Как можа да направиш такава глупост?
Майко…
Съжалявам.
Знаеш какво означава това за теб.
И за детето ти.
Осъзнаваш ли го?
Сунджа…
Няма ли начин да го накараш да се ожените?
Свършено е, майко.
Той си тръгна.
Бях глупачка.
Стана ми ясно.
Жената иска да умре в тази къща.
Не го ли разбра?
Ти самата каза,
че децата й ще имат голяма полза от тези пари.
Значи…
Това ли е съдбата ни?
Все да се жертваме заради децата си?
И докога?
Докато умрем ли?
Какво намекваш?
Кажи го ясно.
Няма ли как да си на върха,
без да я притискаш?
Не.
Това ми е работата.
Така се прехранвам.
Не съм обичан свещеник като пастор Рий.
Той пък какво общо има?
Напомня ми за някого.
Това е всичко.
Трябва да вървя, влакът идва.
Ще дойда да те изпратя.
Знам, че си добро момче.
Знам, че добре съм те възпитала.
Стига кълва ориза!
Знаеш, че е на лош късмет.
Какво има?
Да не е умрял някой?
Какво става?
Какво?
Яж.
Соломон Бек.
Адвокатите й ми се обадиха преди час.
Ти успя.
Да отидеш с баба си.
Гениално!
Да.
Така, слушайте.
Наоми, Аримото, вие също. Ще го отпразнуваме.
"Шато Будвайзер" за всички!
Поздравления.
Благодаря.
Признавам си, мислех, че нямаш шанс.
Подценила съм те.
Том ни вика. Отиваме ли?
Сега идвам.
Ало?
Бъди добър и ми кажи, че съм ти липсвала.
Или поне излъжи умело. - Чаках да се обадиш.
Не, не си.
Звънях четири пъти днес.
Бях вкъщи няколко дни.
Какво се чува?
Парти ли има?
Соломон!
Приключих важна сделка.
Празнуваме.
Не съм се съмнявала в теб.
Значи изпращането ти в Америка
все пак е било правилно.
Желанието ти се е сбъднало.
Но питаш ли се понякога какво си изгубил?
Би трябвало да се радваш за мен.
Отказвам.
Поне съм искрена.
Несъмнено има хора, които те мразят заради успеха ти.
Кога ще те видя?
Може би никога.
Не си се променила.
Жалка си с твоите игрички.
Грешиш.
Променила съм се много.
Болна ли си?
Хана!
Госпожо?
Как сте?
Жив благодарение на вас.
Аптекарят Чу казва, че се подобрявате.
Радост е за мен.
И за родителите ми.
Аз…
Искам да им пратя телеграма.
Ще изпратя някое момче до града.
Бих искал да отида сам.
Да се поразтъпча.
Не бива да хуквате толкова скоро.
Трябва да укрепна за Осака.
Трябва ли да заминавате?
Знам, че църквата ви очаква,
но ако се случи да умрете там,
толкова далече от дома…
Много пъти съм бил на косъм.
Знам го.
Не се боя от смъртта.
Животът обаче…
Това е трудното.
Поне дъщеря ми да ви придружи.
Моля…
Не искам да ви затрудня.
Не мога да ви пратя сам.
Само момент, сега ще я повикам.
Сунджа.
Прости ми, че товаря теб и майка ти.
Нека те заведа на обяд.
Не е необходимо.
Може би има някое място на пазара.
Има едно ресторантче.
Чувала съм за него.
Не е далече оттук.
Чудесно.
В такъв случай
ще пратя телеграмата после.
Казах ти вече.
Онези ги махни.
Какво е това?
Запиши го.
Много съм слушал за този пазар. Впечатляващо.
Наистина е огромен.
Да вървим.
Стига вече…
Соломон.
Не… Том. - Прощавайте, ще ви се обади друг път.
Том, не затваряй…
Аз съм ти шеф!
Идвай да празнуваш.
Гений.
Наздраве.
Наздраве!
Това е…
Майко.
Защо си тук?
Тя искаше да се върне,
да види родината още веднъж.
Какво говориш?
Не искам прахът на вуйна ти да бъде погребан тук.
Нека я върна у дома.
А и аз… Искам да си отида у дома.
За пръв път влизам в ресторант.
Бързи сте!
Не искаме клиентите да чакат.
Откъде знаеш японски?
Имах учител като дете.
Шимизу-сан.
Бяхме големи приятели.
Видях книгите ти.
Явно си много начетен.
Не съм убеден.
Всеки изминал ден
осъзнавам колко много не знам.
Честно казано,
обикновено се чувствам глупав.
Ще се помолиш ли с мен?
Отче наш, благодарим Ти за тази храна.
И за това, че бдиш над нас
и ни сочиш правия път.
В името на Исуса се молим.
Амин.
Сунджа, вече може да отвориш очи.
Вкусно е.
Чувствам, че е неискрено
да крия повече.
Знам за бременността ти.
Нямам намерение да те съдя.
Повдигам въпроса само защото
може би ще ти помогне
да имаш приятел в такъв момент.
Но ако позволиш…
Детето…
Мислила ли си да го дадеш на някого?
На някое бездетно семейство.
Знам, че е трудно, но…
За какво говориш?
Да отглеждаш дете сама, последиците…
Не си правя илюзии за съдбата си.
Разбирам, че с детето ми ще бъдем отхвърлени…
Ще трябва да напусна пансиона, за да предпазя майка ми.
Наясно съм с всичко.
Но въпреки това…
Аз…
Аз бях обичана от човек, отхвърлян от всички.
Баща ми.
Странно, сега постоянно мисля за него.
Все му казвали, че няма да се ожени,
че няма да има деца.
Но ето че съм тук.
Въпреки че не би трябвало.
А сега…
и детето ми е тук, въпреки че не би трябвало.
И ще бъде обичано.
Дори ако трябва да работя, докато ноктите ми се изпочупят,
дори да ме боли гърбът, а стомахът ми да е празен,
на детето ми…
няма да му липсва нищо.
Заклевам се.
Баща ми…
Дал е същата клетва при раждането ми.
Не.
Няма…
да дам детето си.
Извинявай, Сунджа.
Не бях прав.
През голяма част от живота си съм бил болен.
Начетен съм, да.
Но не познавам хората.
Твоите думи ме карат…
да се срамувам.
Не беше нарочно.
Не.
Благодарен съм ти.
Благодарен?
Този човек…
Можеш ли да го забравиш?
Иска ми се.
В такъв случай…
дали би могла да обикнеш друг?
Какво значение има вече?
Никой няма да ме вземе.
Но ако беше възможно…
Ако някой те помоли…
да напуснеш дома си…
и да започнеш наново…
би ли могла?
Но…
нали разбираш, че съм…
Бременна от друг.
Разбирам.
Питам те дали…
би могла…
след време…
да се научиш да обичаш друг.
Превод на субтитрите Боряна Богданова