japonski dialog v modrem korejski dialog v rumenem
(korejsko) Kaj delaš? Kimči nareži.
Sestradani so.
Hrana je na mizi.
Gremo jest. Gremo jest.
Kosilo.
Obožujem svež kimči.
Še vedno okusiš zelene brste česna.
Je kakšna hrana, ki ti ni všeč?
Sandža, si v redu?
Tukaj si.
Hvala.
Povej teti Kionghi, da bom šel v videoteko.
Lepo se imej.
Pridno delaj.
Sinoči sem sanjala o riževih kolačkih.
Res?
Poln krožnik.
-Delila sem jih s teboj, sestrica. -So bili dobri?
Kionghi, zbudi se.
Kionghi.
Kiong…
Sandža. Kaj ti je?
Trebuh me boli.
Sem sinoči pojedla pokvarjeno školjko?
To je grozno.
Je znak, da boš dobila perilo?
Prejšnji mesec ga nisi imela.
Koreninico ti bom prevrela.
TEMELJI NA KNJIGI MIN JIN LEE
Opraviči se materi zaradi višje cene.
Brez Hansuja Koja vlada kaos.
Se ne bi moral že vrniti?
Menda je šel samo za en teden.
Tako je.
Toda kdo ve? Morda se sploh ne vrne.
Zakaj to pravite?
Tak moški ima možnosti.
Najbrž ne sanja o tem, da večno prodaja ribe v Busanu.
Ne bi rad, da je spet tako kot prej.
Sicer je strog, a je pošteno plačal.
Bilo je dobro, dokler je trajalo.
Poglej.
Pridite. Nizke cene.
Le kdo je to?
Grem pogledat.
Kaj pa tu?
Pri vseh teh spominih.
Ni preočitno?
Babi,
nikar se ne muči zaradi tega.
Pogrebna plošča bo kmalu narejena.
Ojej!
Ne bi vam bilo treba priti.
Kako lahko rečete to?
Seveda sem moral,
da vidim, kako se držite.
To je duhovnik Ri. Je na obisku iz Koreje.
Nekaj mesecev bo z nami v cerkvi.
Srečo imamo, da je tu.
Sedite, prosim.
Naša Kionghi…
Nisem je dolgo poznal,
a se je zdela edinstvena.
Rada je osrečevala druge, mar ne?
Ko bi jo videli, preden ji je rak vzel energijo.
Celo pri njenih letih
bi se zaljubili vanjo.
Videl sem, da je bila dobrosrčna.
Samo to nas zanima pri človeku.
Tako lepo govorite.
Lahko bi napisali knjigo.
Lahko prestavim žaro?
Ja, prosim.
Pri svojih dragih naj bo.
Veliko bolje.
Bi skupaj molili?
Pohitita.
Dragi Oče v nebesih,
danes smo se zbrali,
da se spomnimo tvojega otroka, ki se je vrnil k tebi.
Hvala, da si ga sprejel nazaj v svojo milost.
Amen.
Sandža, hitro pojdi domov. Nevihta prihaja.
Samo še to uredim.
Kdo ve, kakšna bo škoda.
Hansu Ko!
Smo že mislili, da ste nas zapustili.
Skrbelo nas je.
Da se odkupim za odsotnost.
Prelepo je. Nočem raztrgati.
Bodi manj sentimentalna glede stvari.
Ne poznam na uro.
Torej te bom naučil.
Bistra si. Hitro se boš naučila.
Veš…
Otroka bom dobila.
Reci kaj.
Si prepričana?
Sandža.
Sina mi boš dala.
Ne moreš vedeti, da je deček.
Pa vendar vem.
Prepričan sem.
Torej boš razočaran, če bo deklica.
Vseeno jo boš moral imeti rad.
Če bo deklica, ji bom kupil lepe obleke.
Upam, da bo pametna po mami.
Kdaj boš obiskal mojo mamo?
Seveda bo presenečena.
A če se kmalu poročiva, bo brez skrbi.
Zakaj naenkrat govoriš o poroki?
Mislil sem, da veš, kaj je to.
Vem?
Kaj to pomeni?
Ne moreva se poročiti.
Družino imam.
V Osaki imam ženo
in tri hčere.
Nisva se poročila iz ljubezni.
Šlo je za nujni dogovor.
Nujni dogovor?
Nujen iz poslovnih razlogov. Ni čustev.
Tebi, tvoji materi
in najinemu otroku ne bo nič manjkalo.
Kupil bom največjo hišo v Jongdoju.
Kaj praviš na Džijunino?
Ne bodo si je več mogli privoščiti.
Naučila se boš brati,
vedela boš, koliko je ura.
Imela bova še otrok in dobro bova živela.
Še hčera bova imela.
Sama dobro veš,
kakšen je svet danes.
Otroci, ki gredo spat,
se ne zbudijo več.
Dekleta prodajajo nedolžnost za skledo rezancev.
Stari tiho odidejo umret,
da imajo mladi dovolj hrane.
Sandža.
Zakon je le dogovor.
Kmalu boš uvidela, da imam prav.
Kaj praviš?
Za ljudi, kot sva midva,
je važno, kako preživimo.
Sandža.
Torej…
To si načrtovala od vsega začetka?
Prisilila bi me v poroko,
ker te nihče drug noče?
Konec koncev,
kdo bi tvegal poroko s hčerjo pohabljenca?
Ne omenjaj mojega očeta.
Moj otrok lahko podeduje dedove deformacije.
Nimam pravice?
Kdo v resnici preklinja koga?
Sandža.
Vrni se.
Takoj se vrni!
Ste v redu?
Dobro sem.
Me usmerite
do penziona, ki ga upravlja pohabljenčeva žena?
Do tja je štirideset minut hoje.
Zmogel bom.
Mati.
Babi.
Počakaj dan ali dva.
Misliš, da me bo to zlomilo?
Samo stvari so.
Celo ta hiša. Streha, stene
in nič drugega.
(japonsko) Moški, ki ga povezujejo z organiziranim kriminalom,
je po smrti vnuku zapustil pravo bogastvo.
Mamoru Joši je poleg trgovanja z notranjimi informacijami
osumljen tudi korupcije.
Komaj sem zmogla biti mama takrat.
Delala sem 14 ur dnevno, sedem dni na teden.
Če ne bi bilo tvoje tete, ne vem, kaj bi bilo z nami.
Ne naprezaj se preveč.
Čas je, da poskrbiš zase.
Govoriš, kot da je takšno življenje težko.
Dovolj. Pojdi nazaj delat.
Ni razloga, da razvajaš starko.
Ne skrbi glede tega.
Razumeli bodo.
Poleg tega nimam kaj delati.
Lastnica zemljišča nas je ponovno zavrnila.
Kaj?
Pa toliko denarja.
Kaj vse bi lahko omogočila svojim otrokom.
Saj denar ni umazan.
Le kaj ji je?
Kaj to pomeni zate?
Najbrž bom nekaj časa v nemilosti.
Moral bom začeti od začetka.
Saj nimam izbire.
Kakorkoli, posel je propadel.
Rada bi razumela,
zakaj se nekateri oklepajo preteklosti.
Kakšno korist imajo od tega?
Ne povrne mrtvih, kajne?
Babi.
Pojdi z menoj v Tokio.
Kaj?
Pogovori se z njo.
Jaz?
Kaj bi rekla?
To, kar si meni.
Kaj je hiša? Samo streha in stene.
Mrtvi se ne vračajo.
Babi, prosim.
Kaj pravita? Slišiš?
Povejte. Bo živel?
Že se je spoprijel s tem.
Kaže, da je že bil na pragu smrti.
Škoda, da je tako daleč od družine.
Kdo ve, ali sta njegova starša še živa.
-Je to njegovo? -Ja.
Poglejva, kako mu je ime.
-Draga oblačila ima. -Koliko knjig!
Gotovo je težko nosil tako težak tovor.
Kaj piše?
Draga mati in oče,
varno sem prispel v Busan.
Veselim se odhoda v Osako, kjer bom opravljal Božje delo
in na novo zaživel z Josebom in Kionghi.
Toda ne skrbita,
dobro sem.
Vajin ljubeči sin Izak."
Izak? Kakšno ime je to?
Mislim, da svetopisemsko.
Iz Pjongjanga je.
Eden tistih kristjanov s severa.
Hudo je bolan.
Jetiko ima.
To morava prijaviti.
Ne morem ga bolnega nagnati.
Gospa,
pomislite na svojo hčer
in goste.
Najprej poglejmo, ali bo dočakal jutro.
-Pozdravljeni. -Kaj spet delate tu?
Kdo je to?
Oprostite, ker vas motiva.
Sem njegova stara mama.
Se lahko na kratko pogovorimo?
-Prosim, ne delajte si skrbi. -V redu je.
Ravno sem hotela jesti.
-Amen. -Amen.
Imate vnuka?
To?
Jaz hodim v šolo.
Ravno sem dobila to.
Spričevalo. Šesti razred sem končala.
Torej hodite v šolo z otroki?
Ja. Večina je prijetnih,
je pa tudi nekaj tečnežev.
Zakaj ste se odločili za šolo?
Ne vem, kako je bilo pri vas,
a moji so bili tako revni,
da niti fantje niso mogli v šolo.
Stara mama,
moji mami se ni zdelo smiselno, da bi poslala punce v šolo.
Torej razumete občutek,
da ste ločeni od sveta.
Vedno me je bilo sram ali strah.
Na lastne otroke sem se jezila, ker so se učili brati.
Bala sem se, da se me bodo sramovali.
Toda poglejte, sem tretja v razredu.
Skoraj bi bila druga.
Vau!
Okusite, kajne?
Toda kako?
Znanka gre vsakih nekaj mesecev obiskat hčer.
Vedno mi prinese dva polna kovčka.
Kaj pa je, babi?
Še enkrat pokusi riž.
Ste videli?
Mladi ne zaznajo razlike.
Ta riž je rasel v naši državi.
Kako veš?
Bolj oreškast je,
slajši in trši.
Takrat je bil riž razkošje.
Pridelovali smo ga, a so vsega pobrali.
Zdaj pa ga jemo zraven vsake jedi
in ga sploh ne opazimo.
Mislite, da je to dobro?
Ko sem prišla v to državo,
smo imeli zelo malo denarja.
Živeli smo v Osaki.
Sprehajala sem se ob stojnicah pri železniški postaji
in si predstavljala, kakšen okus imajo posamezne jedi.
Kar dobro mi je šlo,
saj sem imela usta polna sline.
Kot prvič, ko sem zavohala kavo.
To je bil najčudovitejši vonj na svetu.
Šele čez leta sem jo prvič pokusila.
-Grenko! -Ja!
Čisto drugače, kot sem mislila.
Toda te dni
sploh ne čutim lakote.
Jem, ker je čas.
Kimčija več ne delam sama.
Kupim ga, kozarec stane 300 jenov.
Včasih…
Morala sem prodati ves voz, da sem toliko zaslužila.
Ta riž me spominja…
Spominja me na mamo,
na dan moje poroke.
Babi,
kaj je narobe?
Trapasta sem.
-Oprostite. Ne bi smela priti. -Ne zmrdujte se nad njenimi solzami.
Ima pravico do njih.
Vem, da me ne poznate…
a naj vas ne skrbi.
Po najboljših močeh bom skrbela za vas.
Ste obiskali domovino?
Dvakrat.
Enkrat v sedemdesetih, drugič pa pred nekaj leti.
Kaj pa vi?
Najprej ni bilo dovolj denarja,
potem pa ni bilo časa.
Zdaj ne vidim več smisla.
Menda ni ničesar več.
Ja, marsikaj se je spremenilo.
Toda hoditi po ulici in slišati materni jezik,
vonjati našo hrano.
Počutiš se prijetno in dobrodošlo.
Takrat tvoja duša ve…
da je ta dežela tvoj dom.
Zato gremo tja.
Moja svakinja…
Moja svakinja je umrla pred nekaj dnevi.
Tako dobra oseba je bila.
Čeprav je njeno srce hrepenelo po še,
je najprej gledala na nas.
Moja svakinja…
Ko bi le lahko še enkrat obiskala domovino.
Bila bi presrečna.
Zdaj pa…
Zdaj je prepozno.
Za vas ni prepozno.
Kajne?
Vi.
Domovina vas niti malo ne zanima,
pomislili pa ste, da bom prodala, če mi pripeljete staro mamo?
Ja.
Neusmiljeni ste.
Vas ni nič sram?
Saj vam ne kradem.
Nihče vas ne skuša prevarati.
Bogastvo vam ponujamo.
Namesto, da bi bili hvaležni,
se vedete, kot da smo nepravični.
Stvari so se spremenile.
Čas je, da odgovarjajo.
Res verjamete to?
Ja.
Mati.
Nima več vročine.
Kašo skuhajva.
Mati…
Govoriti moram s teboj.
Kaj?
Kdo ti je to storil?
Kako mu je ime?
Povej mi.
Te je prisilil?
Ne.
Ni bilo tako.
Zakaj ga potem ščitiš?
Strahopetnež je, če ne prevzame odgovornosti.
Moja napaka je bila. Mislila sem, da si razumno dekle.
Kako si lahko bila tako neumna?
Mati…
Žal mi je.
Veš, kaj to pomeni zate.
Za otroka.
Veš?
Sandža.
Ga ne moreš pregovoriti, da se poroči s teboj?
Nič ne morem, mati.
Odšel je.
Trapa sem bila.
Zdaj razumem.
Ženska želi umreti v tisti hiši.
Nisi dojel tega?
Sama si rekla.
Njeni otroci bi imeli veliko korist od tega denarja.
A tako.
Je to torej naša usoda?
Da se nenehno žrtvujemo za otroke?
Kdaj se to konča?
Ko umremo?
Kaj hočeš od mene?
Jasno mi povej.
Ne moreš biti uspešen,
njo pa pustiti pri miru?
Ne.
To je moja služba.
Tako zaslužim za preživetje.
Žal mi je, da nisem božji služabnik kot duhovnik Ri.
Kaj ima on s tem?
Na nekoga me spominja.
To je vse.
Iti moram, vlak prihaja.
Pospremil te bom.
Vem, da si dober dečko.
Vem, da sem te dobro vzgojila.
Nehaj se igrati z rižem!
Veš, da to prinaša nesrečo.
Kaj pa je?
Je kdo umrl ali kaj?
Kaj se dogaja?
Kaj?
Jej.
Salomon Baek.
Pred eno uro sem govoril z njenimi odvetniki.
Uspelo ti je.
Svojo staro mamo si uporabil.
Genialno.
Ja.
Posluh.
Naomi, tudi ti, Arimoto. Proslavili bomo.
Château budweiser za vse!
Čestitam.
Hvala.
Priznam, mislila sem, da ti ne bo uspelo.
Narobe sem te ocenila.
Tom nas kliče. Greva?
Takoj pridem.
Prosim?
Halo?
Bodi dober in reci, da si me pogrešal.
-Ali vsaj dobro laži. -Čakal sem, da pokličeš.
Ne pa nisi.
Danes sem štirikrat klicala.
Za nekaj dni sem šel domov.
Kaj se dogaja?
Imate zabavo?
Salomon!
Pomemben posel mi je uspel.
Proslavljamo.
Seveda ti je.
Očitno je bilo prav,
da so te poslali v Ameriko.
Želja se ti je izpolnila.
Se kdaj sprašuješ glede vsega, kar je izgubljeno?
Morala bi biti vesela zame.
Nočem.
Vsaj po pravici povem.
Gotovo te kdo sovraži, ker si uspešen.
Kdaj te bom videl?
Mogoče nikoli.
Nisi se spremenila.
Te tvoje igrice so bedne.
Motiš se.
Močno sem se spremenila.
Si bolna?
Hana.
Gospa?
Kako se počutite?
Živo. Po vaši zaslugi.
Apotekar Ču pravi, da dobro okrevate.
To me veseli.
Tudi moja starša bosta vesela.
Jaz…
Rad bi jima poslal telegram.
Dečku bom rekla, naj odnese sporočilo.
Sam bi rad šel.
Da preizkusim noge.
Ne bi smeli tako hitro hoditi naokoli.
Moram se okrepiti za potovanje v Osako.
Morate iti?
Vem, da boste delali v cerkvi,
a če bi umrli tu,
tako daleč od doma…
Večkrat sem že bil na pragu smrti.
Poznam ta občutek.
Ne bojim se smrti.
Toda življenje,
to mi dela težave.
Dovolite vsaj, da vas moja hči pospremi.
Prosim.
Nočem biti v nadlego.
Ne morem vas poslati samega.
Trenutek, ponjo grem.
Sandža.
Žal mi je, da nadlegujem vas in vašo mamo.
Naj vas peljem na kosilo.
Ni mi težko.
Morda je kaj na tržnici.
V neki restavraciji imajo rezance.
Hvalijo jo.
Ni predaleč.
Krasno.
Potem
bom telegram poslal po kosilu.
Povedal sem že.
Teh se znebi.
Kaj je to?
Zapiši.
Veliko sem slišal o tej tržnici. Enkratna je.
Res je velika.
Prosim, pojdiva.
Dovolj je…
Salomon.
-Ne, Tom. -Oprostite, nazaj vas bo poklical.
Ne prekini, Tom.
Tvoj jebeni šef sem.
Pojdi proslavljat.
Genij.
Hej.
Na zdravje.
Na zdravje!
To je…
Mati,
kaj delaš tu tako pozno?
Nazaj je hotela.
Še enkrat je hotela videti domovino.
O čem govoriš?
Pepela tvoje tete nočem pokopati tu.
Želim jo odpeljati domov.
Tudi jaz bi rada šla domov.
Prvič sem v restavraciji.
To je bilo hitro.
Nočemo, da stranke predolgo čakajo.
Kje ste se naučili govoriti japonsko?
Kot otrok sem imel učitelja.
Gospoda Šimizuja.
Dobra prijatelja sva bila.
Videla sem vaše knjige.
Gotovo veliko veste.
Ne bi rekel.
Starejši ko sem,
bolj se zavedam, da še marsičesa ne vem.
Če sem iskren,
se največkrat počutim neumno.
Bi molili z menoj?
Oče, hvala za hrano, ki jo bova zaužila.
In hvala, da skrbiš za nas
in nas vodiš po pravi poti.
Molimo v Jezusovem imenu.
Amen.
Sandža, lahko odprete oči.
Okusno je.
Ne zdi se mi pošteno,
da bi to še tajil.
Vem, da boste dobili otroka.
Nikakor vas nočem obsojati.
To sem omenil le zato, ker…
Morda bi vam koristilo,
če bi v tem trenutku imeli prijatelja.
Toda če dovolite.
Otrok…
Ste pomislili, da bi ga ponudili drugi družini?
Morda paru brez otrok.
Vem, da je težko, toda…
Kaj hočete reči?
Da bi sami vzgajali otroka, posledice…
Ne delam si utvar glede svoje usode.
Vem, da bova z otrokom izobčenca.
Morala bom zapustiti penzion, da materi ne uničim posla.
Vsega tega se zavedam.
Pa vendar…
Izobčenec…
Izobčenec me je imel rad.
Moj oče.
Čudno je, da zdaj toliko razmišljam o njem.
Leta so mu govorili, da se ne bo nikoli poročil
ali imel otroka.
Toda tukaj sem.
Obstajam, čeprav naj ne bi.
In zdaj…
moj otrok obstaja, čeprav naj ne bi.
Rada ga bom imela.
Tudi če bom morala garati
in me bo od dela bolel hrbet ter bom lačna,
mojemu otroku…
ne bo nič manjkalo.
To mu obljubim.
Moj oče…
Ko sem se rodila, je enako obljubil meni.
Ne.
Ne bom se…
odpovedala otroku.
Sprejmite moje opravičilo.
Motil sem se.
Večino življenja sem bolan.
Knjige poznam, ja.
O ljudeh pa vem tako malo.
In ko vas zdaj poslušam…
me je sram.
To ni bil moj namen.
Ne.
Hvaležen sem vam za to.
Hvaležen?
Ta moški…
Ga lahko pozabite?
Rada bi.
Če ja,
mislite, da bi lahko vzljubili drugega?
To ni več važno.
Nihče me ne bo vzel.
Toda če bi bilo mogoče…
Če bi vas kdo prosil,
da zapustite svoj dom…
in začnete znova…
bi lahko?
Toda…
ali razumete, da…
Da pod srcem nosite otroka drugega moškega.
Razumem.
Kljub temu vas sprašujem,
ali bi lahko…
ko bi minilo dovolj časa…
vzljubili drugega?
Prevedla Nena Lubej Artnak