Japonské dialógy majú modré titulky, kórejské žlté.
(kórejsky) Čo robíš? Nakrájaj kimčchi.
Sú vyhladovaní!
Podáva sa jedlo!
Poďme jesť! Poďme jesť!
Je čas jesť!
Mne najviac chutí nezrelé kimčchi.
Stále v ňom cítiť zelené púčiky cesnaku.
Mal si už v žalúdku niečo, čo ti nechutilo?
Sundža, si v poriadku?
Páči sa.
Ďakujem.
Povedz tete Kjunghi, že zájdem do videopožičovne.
Pekný deň.
Tvrdo pracuj.
Včera sa mi snívalo o ryžových koláčikoch.
Naozaj?
O plnom tanieri.
- A podelila som sa s tebou, sestrička. - Boli dobré?
Kjunghi, zobuď sa.
Kjunghi.
Kjung…
Sundža, čo sa deje?
Môj žalúdok.
Zjedla som včera skazenú mušľu?
To je hrozné.
Možno to znamená, že čoskoro začneš krvácať?
Minulý mesiac to neprišlo.
Uvarím ti doraji.
PODĽA KNIHY MIN DŽIN LEEOVEJ
Pačinko
Povedz mame, že ma mrzí to zdvihnutie cien.
V neprítomnosti Koh Hansua je vo všetkom chaos.
Nemal sa už vrátiť?
Vraj mal byť preč iba týždeň.
To je pravda.
Ale ktovie? Možno sa už nevráti vôbec.
Prečo to hovoríte?
Muž ako Koh Hansu má možnosti.
Určite nie je jeho snom byť skupovačom rýb v Pusane.
Trápi ma, keď pomyslím nato, že sa to vráti do starých koľají.
Možno bol prísny, ale platil férovo.
Ale kým to trvalo, bolo to dobré, no nie?
Pozri!
Poďte! Nízke ceny!
Kto to môže byť?
Pôjdem sa pozrieť.
A čo sem?
Bude pri spomienkach.
Nie je to prvoplánové?
Babička,
nie je dôvod trápiť sa tým.
Pomník bude hotový čo nevidieť.
Božemôj!
Nemali ste ísť takú diaľku.
Ako to môžete povedať?
Musel som zistiť,
ako sa držíte.
Toto je kňaz Rhi na návšteve z Kórey.
Na pár mesiacov je tu s nami v kostole.
Netušíš, aké máme šťastie, že tu je.
Sadnite si.
Našu Kjunghi
som nepoznal dlho,
ale aj tak som vedel, že je mimoriadna.
Milovala, keď mohla potešiť iných, však?
Kiežby som ju mohla vidieť predtým, ako ju rakovina obrala o energiu.
Aj keď mala svoj vek,
zamilovali by ste sa do nej.
Videl som do jej srdca a viem, že bolo dobré.
Nič viac v človeku nepotrebujeme vidieť.
Vyjadrujete sa nádherne.
Mohli by ste písať knihy.
Bude vadiť, ak to presuniem?
Nie, nech sa páči.
Mala by byť pri milovaných.
Je to oveľa lepšie.
Pomodlíme sa spolu?
Rýchlo.
Drahý Nebeský Otče,
dnes sme sa tu zišli,
aby sme zaspomínali na dieťa, ktoré sa k tebe vrátilo.
Ďakujeme, že našu milovanú privítaš späť do svojej milosti.
Amen.
Sundža, ponáhľaj sa domov. Prichádza búrka.
Ste moja posledná zastávka.
Ktovie, aké škody narobí.
Koh Hansu!
Začínali sme si myslieť, že ste nás opustili.
Tak sme sa báli!
Ospravedlnenie za neprítomnosť.
Je krásny, nemôžem to rozrthať.
Musíš sa naučiť byť menej citlivá.
Neviem, ako počítať čas.
Tak ťa to naučím.
Máš múdru hlavičku. Prídeš na to rýchlo.
Ja som…
Ja som tehotná.
Musíte niečo povedať.
Si si istá?
Sundža.
Dáš mi syna.
Neviete, či to bude chlapec.
Ale viem.
Som si tým istý.
Ak to bude dievča, budete sklamaný.
Ale aj tak ju budete musieť ľúbiť.
Ak to bude dievčatko, kúpim jej krásne šaty.
Dúfam, že zdedí múdrosť po mame.
Kedy navštívite moju mamu?
Určite bude prekvapená.
Ale ak sa vezmeme rýchlo, upokojí ju to.
Prečo zrazu hovoríš o manželstve?
Myslel som, že vieš, o čo tu ide.
Že viem?
Čo to znamená?
Nemôžem si ťa vziať.
Už mám rodinu.
V Osake mám manželku
a tri dcéry.
Nebolo to manželstvo z lásky,
ale nevyhnutná dohoda.
Nevyhnutná dohoda?
Z obchodných dôvodov. Nič k sebe necítime.
Ty, tvoja mama
a naše dieťa dostanete všetko.
Kúpim vám najväčší dom v Jöngde.
Čo tak Džijunin dom?
Už si ho čoskoro nebudú môcť dovoliť.
Naučíš sa čítať
a počítať čas.
Budeme mať viac detí a dobrý život.
Aj viac dcér.
Sama dobre vieš,
v akom svete teraz žijeme.
Deti, ktoré si ľahnú do postelí,
sa už nikdy nezobudia.
Dievčatá predávajú nevinnosť za misku rezancov.
Starci sa v tichosti vykradnú umrieť,
aby mali mladí dosť jedla.
Sundža.
Manželstvo je iba dohoda.
Uvedomíš si, že môj návrh je rozumný.
Čo to hovoríte?
Pri ľuďoch ako sme my
ide o prežitie.
Sundža.
Takže…
toto bol tvoj plán od začiatku?
Prinútiť ma k manželstvu,
lebo si ťa nikto iný nevezme?
Koniec koncov,
kto by riskoval a vzal si dcéru mrzáka…
O mojom otcovi nehovorte.
Moje dieťa môže zdediť deformácie tvojho otca.
Nemám na to právo?
Tak povedz, kto je koho prekliatím?
Sundža.
Vráť sa.
Okamžite sa vráť!
Ste v poriadku?
Je mi dobre.
Môžete ma nasmerovať
do ubytovne, ktorú vedie žena mrzáka?
Ale je to aspoň 40-minútová štreka.
Zvládnem to.
Mama.
Babička.
Dopraj si deň či dva odpočinku.
Čo, myslíš, že toto ma zlomí?
Sú to len veci.
Aj tento dom. Strecha, pár stien,
nič viac.
(japonsky) Neslávne známa postava s väzbami na organizovaný zločin
zanechala po smrti majetok svojmu vnukovi.
Mamoru Jošiho už tiež prenasledujú fámy o korupcii
a obchodovaní s dôvernými informáciami.
Vtedy som nebola schopná byť poriadnou mamou.
Pracovala som 14 hodín denne, sedem dní v týždni.
Neviem, čo by sa s nami stalo, nebyť tvojej tety.
Nemala by si sa toľko namáhať.
Je čas starať sa o seba.
Akoby si hovoril, že toto je ťažký život.
Stačilo. Vráť sa do práce.
Načo rozmaznávať starú ženu?
S tým si nerob starosti.
Chápu našu situáciu.
A aj tak nemám čo robiť.
Vlastníčka pôdy nás opäť odmietla.
Čože?
Toľko peňazí?
Predstav si, čo by vďaka nim mohla dať svojim deťom.
Veď tie peniaze nie sú špinavé ani nič také.
Čo s ňou je?
A čo to znamená pre teba?
Asi nachvíľu prídem o ich priazeň.
A opäť sa budem musieť vyšplhať hore.
Mám nejakú inú možnosť?
Tak či tak, dohoda je stratená.
Kiežby som porozumela tomu,
prečo sa niektorí ľudia držia minulosti zubami-nechtami.
Načo je to dobré?
Mŕtvych to už nevráti, no nie?
Babička.
Poď so mnou do Tokia.
Čože?
Pohovoriť si s ňou.
Ja?
A čo by som jej povedala?
To, čo si povedala mne.
Dom je iba strecha a pár stien.
A mŕtvi sa nevrátia.
Babička, prosím.
Počuješ ich? Čo hovoria?
Povedz nám to. Prežije?
Už sa s tým stretol.
Zdá sa, že ho smrť už raz poznačila.
Aká škoda, že je ďaleko od rodiny.
Ktovie, či jeho rodičia ešte žijú.
- To je jeho? - Áno.
Skúsme zistiť jeho meno.
- To oblečenie je drahé. - Pozrite na všetky tie knihy!
Musel niesť poriadnu ťarchu.
Čo sa tam píše?
„Drahá mama a otec,
bezpečne som dorazil do Pusanu.
Už sa neviem dočkať, kedy sa dostanem do Osaky, aby som vykonal Pánovo dielo
a začal nový život s Josebom a Kjunghi.
Ale nebojte sa,
som v poriadku.
Váš milujúci syn, Isak.“
Isak? Čo to je za meno?
Myslím, že je z Biblie.
Aha, je z Pchjongjangu.
Je jedným z tých kresťanov zo severu.
Jeho chorobu musíte brať vážne.
Má tuberkulózu.
Musíme to nahlásiť.
Ako ho môžem vyhnať v takomto stave?
Madam…
myslite na vašu dcéru
a na hostí.
Uvidíme, či prežije dnešnú noc.
- Dobrý deň. - Prečo si sa vrátil?
Kto to je?
Prepáčte, že ruším.
Som jeho babička.
Pohovoríme si na chvíľu?
- Prosím, nerobte si starosti… - To nič.
Práve som sa chystala jesť.
- Amen. - Amen.
Máte tu vnúča?
Kvôli tomuto?
Ja študujem.
Práve mi to poslali zo školy.
Diplom za ukončenie šiesteho ročníka.
Takže chodíte do školy s deťmi?
Áno. Väčšina z nich je milá,
ale je tam aj pár nezbedníkov.
Prečo ste sa rozhodli ísť do školy?
Neviem, ako to bolo u vás,
ale moja rodina bola chudobná
a nemohli si dovoliť školu ani pre chlapcov.
Madam,
moja mama nevidela zmysel v tom, aby poslala do školy dievča.
Takže tomu rozumiete.
Tomu pocitu, že ste úplne odrezaná od sveta.
Vždy som sa bála, alebo sa hanbila.
Dokonca som sa nahnevala na vlastné deti, keď sa naučili čítať.
Bála som sa, že si o mne budú myslieť menej.
Ale pozrite, som tretia najlepšia z triedy!
Skoro som bola druhá.
Fíha!
Cítite to, však?
Ale ako?
Poznám ženu, ktorá navštevuje svoju dcéru každých pár mesiacov.
Vždy so sebou prinesie dva plné kufre.
O čo ide, babička?
Ešte raz ochutnaj tú ryžu.
Pozrime sa!
Mladí necítia ten rozdiel.
Túto ryžu vypestovali v našej krajine.
Ako to vieš?
Je orieškovejšia.
Je o čosi sladšia a ťažšie sa žuje.
Kedysi bola ryža prepychom.
Vypestovali sme ju, ale všetku nám ju vzali.
A teraz jeme ryžu ku všetkému,
a už si to ani neuvedomujeme.
Je to podľa vás dobrá vec?
Keď som prvýkrát prišla do tejto krajiny,
mali sme máličko peňazí.
Žili sme v Osake.
Pamätám si, že som sa prechádzala pri stánkoch s jedlom
a predstavovala si, ako každé chutí.
Musela som v tom byť dosť dobrá.
Ústa sa mi naozaj zaliali slinami.
Ako prvýkrát, keď som zacítila vôňu kávy.
Krajšej vône nebolo.
Bolo to niekoľko rokov predtým, ako som ju prvýkrát ochutnala…
- Je taká horká! - Presne!
Takú chuť som nečakala.
Ale teraz
už ani nebývam hladná.
Jem, keď sa má jesť.
Už si ani nepripravujem vlastné kimčchi.
Kupujem si ho v pohári za 300 jenov.
Kedysi…
som musela predať celý vozík kimčchi, aby som si toľko zarobila.
Táto ryža mi pripomína…
Pripomína mi moju mamu
v deň, keď som sa vydala.
Babička,
čo sa deje?
Som smiešna.
- Prepáčte, nemali sme prísť… - Nepovyšuj sa nad jej slzy.
Má na ne plné právo.
Viem, že ma nepoznáte…
ale nebojte sa.
Postarám sa o vás, ako najlepšie viem.
Vrátili ste sa domov?
Dvakrát.
Raz v 70. rokoch a potom pred pár rokmi.
A vy?
Najprv som nemala dosť peňazí.
Potom času.
A teraz to podľa mňa nemá zmysel.
Počula som, že je všetko preč.
Áno, veľa sa toho zmenilo.
Ale prejsť sa po tej istej ulici, počuť svoj rodný jazyk,
cítiť vôňu rodného jedla.
Aj zem pod nohami sa vám bude zdať iná.
A vtedy duša vie…
že táto zem je jej skutočným domovom.
Z tohto dôvodu tam chodíme.
Moja švagriná…
Moja švagriná pred pár dňami umrela.
Bola nesmierne dobrá.
Jej srdce túžilo po viacerých veciach,
no nás mala vždy na prvom mieste.
Moja švagriná…
Moja švagriná,
kiežby sa tam mohla ešte raz vrátiť.
Nesmierne by ju to potešilo.
A teraz…
Teraz je už neskoro.
Ale pre vás neskoro nie je.
Však?
Ty.
Teba ani nezaujíma vlastná krajina.
Ale myslel si si, že ak privedieš babičku, prinúti ma predať dom?
Áno.
Si bezcitný.
Nemáš hanby?
Neokrádam vás.
Nikto sa vás nesnaží oklamať.
Ponúkame vám bohatstvo.
Namiesto toho, aby ste boli rada,
sa tvárite, akoby sme páchali krivdu.
Veci sú teraz iné.
Teraz je rad na nich, aby sa nám zodpovedali.
Naozaj tomu veríš?
Áno.
Mama.
Už mu ustúpila horúčka.
Mali by sme uvariť kašu.
Mama…
Musím s tebou hovoriť.
Čo je?
Kto ti to urobil?
Chcem meno!
Povedz mi to.
Prinútil ťa k tomu?
Nie.
Nebolo to tak.
Tak prečo ho chrániš?
Aký zbabelec to urobí a odmietne prijať zodpovednosť?
Bola moja chyba, že som si myslela, že si rozumné dievča.
Ako si mohla byť taká hlúpa?
Mama…
Prepáč mi.
Vieš, čo to pre teba znamená.
Pre to dieťa.
Vieš to?
Sundža…
nie je šanca prinútiť ho, aby si ťa vzal?
Nedá sa nič robiť, mama.
Je preč.
Bola som hlúpa.
Už tomu rozumiem.
Tá žena chce v tom dome umrieť.
Ty si to nepochopil?
Povedala si,
že by jej deti mali prospech z peňazí.
Takže
taký je náš údel?
Neustále sa obetovať pre svoje deti?
Kedy to skončí?
Keď umrieme?
O čo ma žiadaš?
Musíš mi to povedať priamo.
Nemôžeš byť úspešný,
aj keď ju necháš na pokoji?
Nie.
Je to moja práca.
Vďaka tomu mám čo položiť na stôl.
Prepáč, že nie som milovaný duchovný ako kňaz Rhi.
Čo to s tým má spoločné?
Niekoho mi pripomína.
Nič viac.
Mala by som ísť. Prichádza vlak.
Rozlúčim sa s tebou až tam.
Viem, že si dobrý chlapec.
Viem, že som ťa vychovala správne.
Nehraj sa s tou ryžou!
Vieš, že to prináša nešťastie.
Čo je?
Umrel niekto, alebo čo?
Čo sa deje?
Čo?
Jedz.
Solomon Bäk.
Pred hodinou mi volali právnici.
Dokázal si to.
Použiť babičku.
Geniálne.
Áno.
Dobre, všetci.
Naomi, Arimoto, aj vy. Bude oslava.
Château Budweiser pre všetkých!
Gratulujem.
Ďakujem.
Priznávam, nemyslela som si, že máte šancu.
Zle som vás odhadla.
Volá nás Tom. Pôjdeme?
Hneď som tam.
Haló?
Buď dobrý a povedz, že som ti chýbala.
- Alebo aspoň dobre klam. - Čakal som na tvoj hovor.
Nie, nečakal.
Dnes som volala štyrikrát.
Na pár dní som bol doma.
Čo to počujem?
Máte oslavu?
Solomon!
Uzavrel som dôležitý obchod.
Oslavujeme.
Isteže sa ti to podarilo.
Zdá sa, že poslať ťa do Ameriky
bolo nakoniec dobré rozhodnutie.
Predpokladám, že sa ti splnilo želanie.
Ale zamýšľaš sa niekedy nad tým, čo si obetoval?
Mala by si sa tešiť so mnou.
Nebudem sa.
Aspoň som úprimná.
Nepochybne sú tam takí, ktorí ťa pre tvoj úspech nenávidia.
Kedy ťa uvidím?
Možno nikdy.
Nezmenila si sa.
Ty a tvoje hry, je to úbohé.
Mýliš sa.
Veľmi som sa zmenila.
Si chorá?
Hana!
Madam?
Ako sa cítite?
Nažive, vďaka vám.
Lekár Ču tvrdí, že sa váš stav lepší.
To sa mi uľavilo.
A určite sa uľaví aj mojim rodičom.
Ja…
Zájdem do mesta a pošlem im telegram.
Privediem chlapca, aby ho poslal.
Chcem ísť ja.
Vyskúšať si nohy.
Nemali by ste tak rýchlo pobehovať.
Ak pôjdem do Osaky, musím zosilnieť.
Musíte tam ísť?
Viem, že vás čakajú v kostole,
ale ak by ste tu umreli,
tak ďaleko od domova…
Už som veľakrát takmer umrel.
Dobre to poznám.
A nebojím sa toho.
No na druhej strane, život,
to je pre mňa tá ťažká časť.
Aspoň s vami pošlem dcéru.
Prosím…
Nechcem nikoho obťažovať.
Nenechám vás ísť samého.
Moment. Zavolám ju.
Sundža!
Mrzí ma, že som ti s mamou na príťaž.
Dovoľ mi pozvať ťa na obed.
Nie ste na príťaž.
Možno niečo nájdeme na trhu.
Je tu reštaurácia, kde varia rezance.
Ľudia si ich pochvaľujú.
Nie je odtiaľto ďaleko.
Skvelé.
V tom prípade
pošlem svoj telegram po obede.
Hovoril som ti.
Zbav sa ich.
Čo to je?
Spíš to.
O tomto trhu som veľa počul. Je veľkolepý.
Je obrovský.
Prosím, mali by sme ísť.
Už dosť…
Solomon.
- Nie, počkaj… Tom. - Prepáčte, zavolá späť.
Tom, nezavesuj…
Som tvoj poondiaty šéf.
Napochoduj tam a osláv to.
Hlavička.
Hej.
Nazdravie.
Nazdravie!
To je…
Mama,
čo ty tu tak neskoro?
Chcela sa vrátiť
a ešte raz vidieť rodnú krajinu.
O čom to hovoríš?
Nechcem pochovať popol tvojej tety tu.
Chcem ju vziať späť domov.
Aj seba. Chcem ísť domov.
Prvýkrát som v reštaurácii.
To bolo rýchle.
Nechceme nechať hostí čakať.
Kto vás naučil tak dobre po japonsky?
Ako dieťa som mal učiteľa.
Šimizu.
Boli sme dobrí priatelia.
Videla som vaše knihy.
Musíte toho veľa vedieť.
Tým si nie som istý.
Čím som starší,
uvedomujem si, koľko toho neviem.
Neklamem, keď poviem,
že sa väčšinu času cítim hlúpo.
Pomodlíš sa so mnou?
Otče, ďakujeme ti za jedlo, ktoré sa chystáme zjesť.
Ďakujeme, že na nás dávaš pozor
a privádzaš nás na správnu cestu.
V mene Krista sa modlíme.
Amen.
Sundža, už môžeš otvoriť oči.
Sú dobré.
Mám pocit, že bude neúprimné,
ak to budem dlhšie skrývať.
Viem, že čakáš dieťa.
Nemám v úmysle ťa odsudzovať.
Hovorím to iba preto…
že ti teraz možno pomôže,
ak budeš mať priateľa.
Ale ak smiem…
Premýšľala si,
že to dieťa ponúkneš inej rodine?
Možno bezdetnému páru.
Viem, že je to ťažké, ale…
Čo to hovoríte?
Sama vychovávať dieťa, tie následky…
O svojom osude nemám žiadne ilúzie.
Chápem, že s dieťaťom budeme vyhnanci…
že budem musieť odísť, aby som mame nezničila obchod.
To všetko viem.
A aj tak…
Ja…
Jeden vyvrheľ ma už miloval.
Môj otec.
Je zvláštne, ako často naňho teraz myslím.
Väčšinu jeho života mu hovorili, že sa nikdy neožení
a nebude mať vlastné dieťa.
No som tu.
Som tu, aj keď by som nemala byť.
A teraz…
tu je aj moje dieťa, i keď by nemalo byť.
A bude milovaný.
Aj keby som mala pracovať, kým sa mi nezlámu nechty,
bude ma bolieť chrbát a budem mať prázdny žalúdok.
Ale moje dieťa…
on bude mať všetko.
A to mu sľubujem.
Môj otec…
to isté sľúbil mne, keď som sa narodila.
Nie.
Ja sa…
toho dieťaťa nevzdám.
Prepáč, Sundža.
Mýlil som sa.
Väčšinu života som bol chorý.
Áno, čo-to viem o knihách.
Ale o ľuďoch viem málo.
A počuť ťa hovoriť…
Hanbím sa.
O to mi nešlo.
Nie.
Som ti za to vďačný.
Vďačný?
Tá osoba…
Dokážeš naňho zabudnúť?
Chcem to.
Ak je to tak,
myslíš, že dokážeš mať rada iného?
Aký to má význam?
Nikto si ma nevezme.
Ak by to bolo možné…
Ak by ťa niekto požiadal…
aby si opustila domov…
a začala nanovo…
dokázala by si to?
Ale…
Chápete, že som…
Čakáš dieťa iného.
Rozumiem.
A pýtam sa ťa, či by si,
možno…
s dostatkom času…
dokázala mať rada niekoho iného?
Preklad titulkov: Jessica Mona Youssefová