Japansk dialog tekstet i blått Koreansk dialog tekstet i gult
(koreansk) Hva er det du gjør? Kutt opp kimchi-en.
De er utsultet!
Maten er servert!
La oss spise! La oss spise!
Tid for å spise!
Jeg synes umoden kimchi er best.
Man kan kjenne smaken av grønn hvitløk.
Har den magen møtt mat den ikke likte?
Sunja, er alt i orden?
Vær så god.
Takk.
Si til tante Kyunghee at jeg drar innom videobutikken.
Ha en fin dag.
Arbeid hardt.
I natt drømte jeg om riskaker.
Gjorde du?
En hel tallerken full.
-Jeg delte dem med deg, søster. -Var de gode?
Kyunghee, våkne.
Kyunghee.
Kyung…
Sunja…
Magen min.
Spiste jeg en dårlig musling i går?
Så fælt.
Er det et tegn på at blødningene dine kommer?
Du hadde dem ikke forrige måned.
Jeg skal koke doraji til deg.
BASERT PÅ BOKEN AV MIN JIN LEE
Si til moren din at jeg beklager prisøkningen.
Alt er kaos når Koh Hansu er borte.
Skulle han ikke vært tilbake nå?
Jeg hørte at han skulle være borte bare en uke.
Det stemmer.
Men hvem vet? Kanskje han ikke kommer tilbake.
Hvorfor sier du det?
En mann som Koh Hansu har muligheter.
Å være fiskemegler i Busan er ikke den mannens store drøm.
Jeg vil nødig tilbake til hvordan det var.
Han var streng, men han betalte rettferdig.
Vel, det var bra så lenge det varte.
Se her!
Kom! Billig!
Hvem kan det være?
Jeg skal sjekke.
Hva med her?
Så er hun blant minnene.
Er det ikke for åpenbart?
Bestemor,
du trenger ikke å plage deg selv.
Gravsteinen er snart ferdig.
Du store min!
Du trengte ikke å komme.
Hvordan kan du si det?
Jeg måtte jo komme
for å se til deg.
Dette er pastor Rhee, på besøk fra Korea.
Han er ved kirken vår i noen måneder.
Du aner ikke hvor heldige vi er som har ham.
Sitt ned.
Vår Kyunghee,
jeg kjente henne ikke lenge,
men hun var en unik person.
Hun elsket å glede andre, ikke sant?
Jeg skulle ønske du hadde sett henne før kreften tok energien hennes.
Selv på hennes alder
ville du ha falt for henne.
Jeg så inn i hjertet hennes og så at det var godt.
Det er alt vi trenger å se i en person.
Du er så veltalende.
Du kunne skrevet en bok.
Kan jeg flytte denne?
Ja, gjør det.
Hun bør være blant sine kjære.
Mye bedre.
Skal vi be sammen?
Skynd dere.
Kjære Gud,
vi er samlet her i dag
for å minnes ditt barn som nå er tilbake hos deg.
Takk for at du tok vår kjære tilbake inn i din nåde.
Amen.
Sunja, skynd deg hjem. Det blir storm.
Dette er det siste ærendet.
Hvem vet hvor mye skade det blir?
Koh Hansu!
Vi begynte å tro at du hadde sviktet oss.
Vi ble urolige for deg!
En gave fordi jeg var vekke.
Den er for pen til å åpne.
Du må lære å bli mindre sentimental.
Jeg kan ikke klokken engang.
Da skal jeg lære deg det.
Du har et godt hode. Du vil lære det raskt.
Jeg er…
Jeg er med barn.
Du må si noe.
Er du sikker?
Sunja.
Du gir meg en sønn.
Du kan ikke vite at det er en gutt.
Men jeg vet det.
Jeg er helt sikker.
Da blir du skuffet om det er en jente.
Du må være glad i henne likevel.
Er det en jente, skal jeg gi henne pene kjoler.
Og håpe at hun er like smart som moren.
Vil du besøke moren min, da?
Hun blir selvsagt overrasket.
Men det går bra om vi gifter oss snart.
Hvorfor snakker du om ekteskap?
Jeg trodde du visste hva dette var.
Visste?
Hva betyr det?
Vi kan ikke gifte oss.
Jeg har en familie.
I Osaka har jeg en kone
og tre døtre.
Det er ikke et kjærlighetsekteskap,
men et nødvendig arrangement.
Et nødvendig arrangement?
Nødvendig av forretningsgrunner. Det er ingen kjærlighet.
Du og moren din
og barnet vårt skal ikke mangle noe.
Jeg skal kjøpe det største huset i Yeongdo.
Hva med Jiyuns hjem?
De vil snart ikke ha råd til det lenger.
Du vil lære å lese
og lære klokken.
Vi vil få flere barn, og vi vil leve godt.
Enda flere døtre.
Du vet det også,
hvordan verden er nå.
Barn som går til sengs,
våkner aldri.
Jenter selger uskylden sin for en skål med nudler.
De eldre lister seg bort for å dø
så de unge får nok å spise.
Sunja.
Ekteskap er bare en ordning.
Du vil se fornuft i forslaget.
Hva er det du sier?
For sånne som oss,
er det sånn vi overlever.
Sunja.
Så da…
…var dette planen hele tiden?
Å tvinge meg til å gifte meg med deg
fordi ingen andre vil det?
Tross alt,
hvem vil gifte seg med en krøplings datter…
Ikke snakk om faren min.
Barnet mitt kan arve din fars misdannelser.
Dette angår meg.
Så hvem kaster en forbannelse over hvem?
Sunja.
Kom tilbake.
Kom tilbake nå!
Er alt i orden?
Det går bra.
Kan du peke retningen
til pensjonatet som drives av krøplingens enke?
Men det er en 40 minutter lang tur.
Det klarer jeg.
Mamma.
Bestemor.
Ta deg en dag eller to.
Hva? Tror du disse her vil knekke meg?
Det er bare ting.
Selv dette huset. Et tak, noen vegger,
ikke noe mer.
(japansk) En mann tilknyttet organisert kriminalitet,
etterlot barnebarnet en formue etter sin død.
Nå er Mamoru Yoshii mistenkt for korrupsjon,
i tillegg til innsidehandel.
Jeg var knapt i stand til å være mor da.
Arbeidet 14 timer om dagen hele uken.
Jeg vet ikke hva det ville blitt av oss uten tanten din.
Du må ikke slite deg ut.
Ta vare på deg selv.
Du får det til å høres ut som om det er hardt å leve sånn.
Det er nok. Dra tilbake til jobben.
Hvorfor skjemme bort en gammel dame?
Ikke tenk på det.
De forstår situasjonen.
Dessuten er det ikke noe å gjøre.
Grunneieren avviste oss igjen.
Hva?
Så mye penger?
Tenk på alt hun kunne gitt barna sine.
Det er jo ikke kriminelle penger eller noe.
Hva er galt med henne?
Så hva betyr dette for deg?
Jeg blir vel uglesett en stund, tenker jeg.
Jeg må klore meg oppover igjen.
Har jeg noe valg?
Avtalen er uansett tapt.
Jeg skulle ønske jeg forstod
hvorfor enkelte klamrer seg til fortiden.
Hva skal det være godt for?
Det bringer ikke de døde tilbake, vel?
Bestemor.
Bli med til Tokyo.
Hva?
Du må snakke med henne.
Jeg?
Hva skulle jeg si?
Si det du sa til meg.
Hvis du ser på et hus, er det bare tak og vegger.
Og de døde kommer ikke tilbake.
Vær så snill, bestemor.
Hva sier de? Hører du det?
Fortell. Overlever han?
Han har kjempet mot dette før.
Det virker som døden har satt sitt merke på ham før.
Det er synd at han er så langt fra familien.
Jeg lurer på om foreldrene lever.
-Er det hans? -Ja.
La oss lete etter et navn.
-Disse klærne er dyre. -Se på alle bøkene!
Det må ha vært hardt å bære så tungt.
Hva står det?
"Kjære mor og far,
jeg har kommet trygt til Busan.
Jeg gleder meg til å komme til Osaka for å gjøre Herrens arbeid
og starte mitt nye liv med Yoseb og Kyunghee.
Men ikke vær redde.
Jeg er frisk.
Kjærlig hilsen deres sønn, Isak."
Isak? Hva slags navn er det?
Jeg tror det er bibelsk.
Han er fra Pyongyang.
En av de kristne fra nord.
Du må ta sykdommen hans på alvor.
Det er tuberkulose.
Vi må melde fra.
Hvordan kan jeg kaste ham ut sånn?
Frue…
Tenk på datteren din,
leieboerne dine.
La oss se om han overlever natten.
-Hei. -Hva gjør du her igjen?
Hvem er dette?
Unnskyld at vi forstyrrer.
Jeg er bestemoren hans.
Kan vi få snakke litt med deg?
-Vær så snill, ikke gjør deg noe bry… -Det er så lite.
Jeg skulle til å spise.
-Amen. -Amen.
Er det et barnebarn her?
De der?
Det er jeg som går på skole.
Skolen ga meg nettopp dette.
Vitnemål for fullført sjetteklasse.
Så du går på skolen sammen med barna?
Ja. De fleste er snille barn,
men noen er en plage.
Hva fikk deg til å begynne på skolen?
Jeg vet ikke hvordan du hadde det,
men familien min var så fattig
at de ikke hadde råd til skole for guttene engang.
Bestemor,
moren min så ikke noe poeng med å sende jenter på skole.
Da forstår du.
Følelsen av å være atskilt fra resten av verden.
Jeg var alltid enten skamfull eller redd.
Jeg ble sint på mine egne barn fordi de lærte å lese.
Jeg var redd de ville se ned på meg.
Men se, nummer tre i klassen min!
Jeg ble nesten nummer to.
Du store!
Du kjenner smaken?
Men hvordan?
En dame jeg kjenner besøker datteren nå og da.
Hun har alltid med seg to fulle kofferter hjem.
Bestemor, hva er det?
Smak på risen igjen.
Sett sånt!
De unge kjenner ikke forskjellen.
Denne risen er dyrket i landet vårt.
Hvordan kjenner du det?
Den er nøtteaktig.
Litt søtere og litt hardere å tygge.
På den tiden var hvit ris luksus.
Vi dyrket det, men de tok alt.
Men nå spiser vi hvit ris til alle måltider,
og vi merker det ikke engang.
Og synes du det er bra?
Da jeg kom til dette landet,
hadde vi så lite penger.
Vi bodde i Osaka.
Jeg husker at jeg passerte matbodene ved togstasjonen,
og prøvde å forestille meg hvordan hver rett smakte.
Jeg må ha blitt ganske god til det.
Jeg fikk faktisk vann i munnen.
Som første gangen jeg luktet kaffe.
Jeg syntes det var den deiligste lukt.
Det tok flere år før jeg endelig smakte det…
-Så bitter! -Nettopp!
Ikke som jeg hadde forestilt meg.
Men nå for tiden
blir jeg ikke engang sulten.
Jeg spiser når jeg må.
Jeg lager ikke lenger egen kimchi.
Jeg kjøper det til 300 yen per glass.
På den tiden…
…måtte jeg ha solgt hele vognen min for å tjene så mye.
Denne risen minner meg…
Den minner meg om moren min
den dagen jeg giftet meg.
Bestemor,
hva er det?
Jeg er bare dum.
-Vi skulle ikke ha kommet… -Ikke se ned på tårene hennes.
Hun har rett til dem.
Du kjenner meg ikke…
…men ikke vær redd.
Jeg skal ta vare på deg.
Har du vært hjemme?
To ganger.
En gang på 70-tallet, og så for noen år siden.
Og du?
Først var det ikke nok penger,
så var det ikke nok tid.
Jeg ser ikke noe poeng med det nå.
Alt er borte, etter det jeg hører.
Ja, mye er forandret.
Men å gå på gaten og høre ditt eget språk,
og lukte vår egen mat.
Grunnen under føttene dine kjennes annerledes.
Og det er da sjelen din vet…
…at dette landet virkelig er hjemmet mitt.
Det er derfor vi drar.
Svigerinnen min…
Svigerinnen min døde for noen dager siden.
Hun var sånt et godt menneske.
Hjertet hennes lengtet etter mer,
men hun tenkte på oss først.
Svigerinnen min…
Svigerinnen min,
om bare hun kunne dratt tilbake en gang til.
Så glad hun ville blitt.
Og nå…
Nå er det for sent.
Det er ikke for sent for deg.
Er ikke det sant?
Du.
Du er ikke engang nysgjerrig på landet vårt.
Men du tenkte at om du tok med bestemoren din, ville hun få meg til å selge?
Ja.
Du er en ubarmhjertig en.
Eier du ikke skam?
Jeg stjeler ikke fra deg.
Ingen er ute etter deg.
Vi tilbyr deg en formue.
Men i stedet for å være takknemlig,
oppfører du deg som om det er en urett.
Ting er annerledes nå.
Det er deres tur til å stå til ansvar for oss.
Og du tror virkelig det?
Ja.
Mamma.
Han er feberfri.
Vi burde lage grøt.
Mamma…
Jeg må snakke med deg.
Hva?
Hvem gjorde dette mot deg?
Si navnet hans!
Fortell meg det.
Tvang han seg på deg?
Nei.
Det var ikke sånn…
Hvorfor beskytter du ham?
Hva slags feiging gjør dette og nekter å ta ansvaret?
Jeg var dum som trodde du var en fornuftig jente.
Hvordan kunne du være så dum?
Mamma…
Jeg er lei for det.
Du vet hva dette betyr for deg.
For barnet.
Vet du det?
Sunja…
…kan du ikke få ham til å gifte seg med deg?
Det er over, mamma.
Han er borte.
Jeg var så dum.
Jeg forstår det nå.
Hun ønsker å dø i det huset.
Forsto du det ikke?
Du sa det selv.
Barna hennes kan ha nytte av pengene.
Så,
er det oppgaven vår?
Å stadig ofre oss for barna våre?
Når tar det slutt?
Når vi dør?
Hva ber du meg gjøre?
Du må si det rett ut.
Kan du ikke komme deg til topps
selv om du lar henne være i fred?
Nei.
Det er jobben min.
Det er sånn jeg forsørger meg.
Synd at jeg ikke er like elsket som pastor Rhee.
Hva har han med dette å gjøre?
Han minner meg om noen.
Det er alt.
Jeg må gå. Toget kommer.
Jeg følger deg til toget.
Jeg vet at du er en god gutt.
Jeg vet at jeg oppdro deg riktig.
Slutt å leke med risen!
Det betyr ulykke.
Hva er det?
Har noen dødd eller noe?
Hva er det?
Hva?
Spis.
Solomon Baek.
Advokatene hennes ringte for en time siden.
Du klarte det.
Du brukte bestemoren din.
Det er strålende.
Ja.
Ok, alle sammen.
Naomi, Arimoto, dere også. Vi skal feire.
Château Budweiser til alle!
Gratulerer.
Takk.
Jeg trodde ikke du ville klare det.
Jeg tok feil av deg.
Tom roper på oss. Skal vi gå?
Jeg kommer straks.
Hallo?
Vær snill og si at du har savnet meg.
-Lyv i det minste. -Jeg har ventet på at du skulle ringe.
Nei, det har du ikke.
Jeg har ringt fire ganger i dag.
Jeg var hjemme noen dager.
Hva er det?
Er det en fest der?
Solomon!
Jeg fikk i land en viktig avtale.
Vi feirer.
Selvfølgelig gjorde du det.
Så det å sende deg til USA
var visst riktig valg likevel.
Du fikk oppfylt ønsket ditt.
Men tenker du noen ganger på det som er blitt mistet?
Du skal være glad på mine vegne.
Jeg nekter.
Jeg er i det minste ærlig.
Det er sikkert noen som hater deg for suksessen din.
Når får jeg møte deg?
Kanskje du aldri gjør det.
Du har ikke forandret deg.
Du og spillene dine er patetiske.
Du tar feil.
Jeg har forandret meg så mye.
Er du syk?
Hana!
Frue?
Hvordan føler du deg?
I live, takket være deg.
Apoteker Chu sier at det går bra med deg.
Det er jeg glad for å høre.
Det blir foreldrene mine også.
Jeg…
Jeg drar til byen og sender dem et telegram.
Jeg skal få en gutt til å levere beskjed.
Jeg vil gjøre det selv.
Teste beina mine.
Men du bør ikke løpe rundt så tidlig.
Om jeg skal til Osaka, må jeg bli sterkere.
Må du dra?
Jeg vet at en kirke venter på deg,
men om du dør der,
så langt hjemmefra…
Jeg har vært døden nær før.
Jeg vet alt om det.
Det skremmer meg ikke.
Men å leve,
det synes jeg er vanskelig.
La datteren min følge deg.
Vær så snill…
Jeg vil ikke være til bry.
Du kan ikke gå alene.
Vent litt. Jeg skal hente henne.
Sunja!
Jeg er lei for å bry deg og moren din.
La meg ta deg med til lunsj.
Det er ikke noe bry.
Kanskje det er noe på markedet.
Det er en nuddelbutikk.
Jeg har hørt om den.
Den er i nærheten.
Fint.
I så fall
sender vi telegrammet etter lunsj.
Jeg har sagt det.
Få de der vekk.
Hva er dette?
Skriv det ned.
Jeg har hørt mye om dette markedet. Det er fint.
Det er veldig stort.
Vi må gå nå.
Nå holder det…
Solomon.
-Nei… Tom. -Beklager. Han må ringe deg tilbake.
Tom, ikke legg på…
Jeg er den jævla sjefen din.
Kom ut hit og feir.
Geni.
Hei.
Skål.
Skål!
Det er…
Mor,
hva gjør du her så sent?
Hun ville dra tilbake
for å se hjemlandet vårt igjen.
Hva snakker du om?
Jeg vil ikke at din tantes aske skal begraves her.
Jeg vil ta henne med hjem.
Jeg også. Jeg vil hjem.
Jeg har aldri vært på restaurant.
Det var raskt!
Vi vil ikke la gjestene vente.
Hvem har lært deg å snakke japansk?
Ah. Jeg hadde en lærer som barn.
Shimizu-san.
Han og jeg var gode venner.
Jeg så alle bøkene dine.
Du vet nok veldig mye.
Jeg vet ikke det.
Jo eldre jeg blir,
desto mer skjønner jeg at jeg ikke vet.
Sannheten er
at jeg som oftest føler meg dum.
Vil du be med meg?
Fader, takk for maten vi skal til å spise.
Og takk for at du passer på oss
og leder oss på riktig vei.
Vi ber i Kristi navn.
Amen.
Sunja, du kan åpne øynene nå.
Det er godt.
Jeg føler at det er uærlig av meg
å skjule det lenger.
Jeg vet at du er med barn.
Jeg har ikke tenkt å kritisere deg.
Jeg nevner det bare fordi
det kanskje kan være til hjelp
å ha en venn nå.
Men om jeg får lov.
Barnet,
har du tenkt å gi det til en annen familie?
Kanskje et barnløst par.
Jeg vet at det er vanskelig…
Hva er det du sier?
Å oppdra et barn alene, konsekvensene…
Jeg har ingen illusjoner om skjebnen min.
Jeg forstår at barnet og jeg vil bli utskudd.
Jeg må forlate pensjonatet for ikke å ødelegge mors forretninger.
Jeg vet alt dette.
Og likevel…
Jeg…
Jeg ble elsket av et utskudd.
Faren min.
Det er rart hvor mye jeg tenker på ham nå.
Det meste av livet ble han fortalt at han aldri ville bli gift
eller få egne barn.
Men her er jeg.
Selv om jeg ikke skulle vært det.
Og nå…
…er barnet mitt her, selv om han ikke skulle vært det.
Og han vil bli elsket.
Selv om jeg må arbeide til neglene brekker,
ryggen verker og magen min er tom,
skal barnet mitt…
…aldri mangle noe.
Det er mitt løfte til ham.
Faren min…
…lovet det samme da jeg ble født.
Nei.
Jeg vil ikke…
…gi fra meg barnet.
Unnskyld, Sunja.
Jeg tok feil.
Jeg har vært syk så mye av livet.
Jeg kjenner bøker, ja.
Men jeg vet så lite om folk.
Og når jeg hører deg snakke…
…skammer jeg meg.
Det var ikke meningen.
Nei.
Jeg er takknemlig for det.
Takknemlig?
Denne personen…
…kan du glemme ham?
Jeg vil det.
I så fall,
tror du at du kan bli glad i en annen?
Spiller det noen rolle nå?
Ingen vil ha meg.
Men om det var mulig…
Om noen ba deg…
…forlate hjemmet ditt…
…og begynne på nytt…
…kunne du det?
Men…
…du forstår at jeg…
Du bærer en annen manns barn.
Jeg forstår.
Og jeg spør deg om…
…kanskje…
…med nok tid…
…du kan lære å bli glad i en annen?
Tekst: Evy Hvidsten