Japāņu dialogu subtitri - zili Korejiešu dialogu subtitri - dzelteni
(korejiski) Ko tu dari? Sagriez kimči!
Viņi ir badā!
Ēdiens galdā!
Ēdīsim! Ēdīsim!
Laiks ēst!
Man vislabāk garšo negatavs kimči.
Var vēl sagaršot ķiploku zaļos dzinumus.
Vai tas vēders kādreiz redzējis ēdienu, kas tam negaršo?
Sundža, tev viss labi?
Lūdzu.
Paldies.
Pasaki Kjonhi tantei, ka noiešu gar videonomu.
Lai laba diena!
Strādā cītīgi!
Vakarnakt sapnī redzēju rīsu kūciņas.
Tiešām?
Veselu paplāti.
-Iedevu pat arī tev, māsiņ. -Bija garšīgas?
Kjonhi, mosties.
Kjonhi.
Kjon…
Sundža, kas ir?
Vēders.
Vai vakar apēdu kādu bojātu gliemeni?
Šausmīgi.
Varbūt tas liecina, ka tev sāksies asiņošana?
Pagājušajā mēnesī tev nebija.
Uzvārīšu tev zāļu tēju.
PAMATĀ MINDŽINAS LI GRĀMATA
Atvainojies mammai par cenu kāpumu.
Ko Hansu ir prom, viss ir haosā.
Vai viņam jau nebija jābūt atpakaļ?
Dzirdēju, ka būs prom tikai nedēļu.
Tā ir.
Bet kas to lai zina? Varbūt vispār neatgriezīsies.
Kāpēc tā sakāt?
Tādam vīram kā Ko Hansu ir iespējas.
Pusanas zivju uzpircējs nav tāda vīra dzīves mērķis.
Pārņem skumjas, ka atkal būs kā agrāk.
Viņš bija stingrs, bet maksāja godīgi.
Nu, kamēr tā bija, bija labi, vai ne?
Paskatieties!
Nāciet! Zemas cenas!
Kas tad tur?
Aiziešu apskatīties.
Varbūt te?
Viņa būs kopā ar atmiņām.
Nav pārāk uzkrītoši?
Vecomāt,
nevajag par to tā satraukties.
Kuru katru dienu būs gatava kapa plāksne.
Ak vai!
Tiešām nevajadzēja tik tālu braukt.
Kā jūs tā varat teikt?
Protams, bija jāatbrauc
redzēt, kā jūs turaties.
Mācītājs Ri, ieradies no Korejas.
Vairākus mēnešus ir te, mūsu draudzē.
Nevari iedomāties, kā mums ar viņu paveicies.
Lūdzu, sēdieties.
Mūsu Kjonhi…
Es viņu nepazinu ilgi,
bet redzēju, ka viņa bija īpašs cilvēks.
Viņai patika sniegt prieku citiem, vai ne?
Kaut jūs būtu bijis te, pirms vēzis viņai atņēma enerģiju.
Pat savā vecumā
jūs būtu viņā iemīlējies.
Es ieskatījos viņas sirdī un redzēju, ka tā ir laba.
Cilvēkā tikai tas arī mums ir jāredz.
Jūs tik labi runājat.
Jums vajadzētu uzrakstīt grāmatu.
Neiebilstat, ja pārlikšu?
Lūdzu, dariet to.
Viņai jābūt kopā ar viņas mīļajiem.
Daudz labāk.
Vai lūgsimies kopā?
Ātrāk.
Mīļais debesu Tēvs,
esam šodien sapulcējušies,
lai pieminētu tavu bērnu, kas atgriezies pie tevis.
Paldies, ka uzņēmi mūsu mīļo cilvēku atpakaļ savā žēlastībā.
Āmen.
Sundža, steidzies mājās. Nāk vētra.
Šis mans pēdējais darbiņš.
Nez kādus postījumus tā nodarīs.
Ko Hansu!
Mēs jau sākām domāt, ka esat mūs pametis.
Likāt mums raizēties.
Atlīdzība par manu prombūtni.
Pārāk skaista, lai vērtu vaļā.
Nevajag tik jūtīgi raudzīties uz lietām.
Es pat neprotu pulksteni.
Tad es tev iemācīšu.
Tev ir gudra galva. Ātri iemācīsies.
Es…
Es gaidu bērnu.
Saki kaut ko.
Tu esi droša?
Sundža.
Tu man dāvāsi dēlu.
Tu nevari zināt, vai tas ir zēns.
Bet es to zinu.
Esmu drošs.
Tad tu vilsies, ja tā būs meitene.
Bet tev vienalga būs viņa jāmīl.
Ja tā būs meitene, pirkšu viņai skaistas kleitas.
Un cerēšu, ka būs tik gudra kā māte.
Kad tu apciemosi manu māti?
Protams, viņa būs pārsteigta.
Bet, ja mēs ātri apprecēsimies, viņa nomierināsies.
Kāpēc tu pēkšņi runā par precībām?
Es domāju, tu zināji, kas tas ir.
Zināju?
Ko tas nozīmē?
Es nevaru tevi precēt.
Man ir ģimene.
Man Osakā ir sieva
un trīs meitas.
Laulības pamatā nebija gluži mīlestība,
bet nepieciešama vienošanās.
Nepieciešama vienošanās?
Vajadzīga manu darījumu dēļ. Nav nekādu jūtu.
Tev ar tavu māti
un mūsu bērnu nekā netrūks.
Es nopirkšu Jondo lielāko māju.
Varbūt Džijunas māju?
Viņi vienalga nevarēs vairs to atļauties.
Tu iemācīsies lasīt
un pazīt pulksteni.
Mums būs vēl bērni, un mēs dzīvosim labi.
Pat ja meitas.
Tu arī to zini,
kāda tagad ir pasaule.
Bērni aiziet gulēt
un vairs nekad nepamostas.
Meitenes pārdod savu nevainību par nūdeļu bļodiņu.
Vecie ļaudis klusu aizlavās, lai nomirtu
un jaunajiem pietiktu ēdamā.
Sundža.
Laulība ir tikai vienošanās.
Tu redzēsi manis piedāvātā jēgu.
Ko tu saki?
Tādi kā mēs
tā var izdzīvot.
Sundža.
Tātad…
vai tāds jau no sākuma bija plāns?
Piespiest mani tevi precēt,
jo neviens cits to nedarīs?
Galu galā,
kurš riskēs precēt kropļa meitu…
Nerunā par manu tēvu.
Mans bērns varētu mantot tava tēva kroplību.
Man nav taisnība?
Tad saki man, kurš īsti kuru nolād?
Sundža.
Nāc atpakaļ.
Tūlīt nāc atpakaļ!
Jums viss labi?
Viss kārtībā.
Parādīsiet man,
kur ir pansija, ko vada kropļa atraitne?
Bet jāiet vismaz 40 minūtes.
Es tikšu galā.
Māt.
Vecomāt.
Pagaidi pāris dienu.
Tu domā, šīs lietas mani salauzīs?
Tās ir tikai lietas.
Pat šī māja. Jumts, dažas sienas,
nekā vairāk.
(japāniski) Bēdīgi slavens, saistīts ar organizēto noziedzību,
pēc nāves atstājis mazdēlam milzu bagātību.
Mamoru Jošii tagad apēno arī baumas par korupciju
un iekšējās informācijas izmantošanu akciju tirgū.
Es tolaik knapi spēju būt māte.
Strādāju 14 stundas dienā septiņas dienas nedēļā.
Ja nebūtu tavas vectantes, nezinu, kas ar mums būtu noticis.
Tev nevajag tā nopūlēties.
Laiks parūpēties par sevi.
Tu runā tā, it kā šī būtu grūta dzīve.
Pietiek. Brauc atpakaļ strādāt.
Kāda jēga izdabāt vecai sievietei?
Neuztraucies par to.
Viņi saprot, kāda ir situācija.
Turklāt tur nav ko darīt.
Zemes īpašniece mūs atkal atraidīja.
Ko?
Tik lielu naudu?
Iedomājies, ko viņa varētu sniegt saviem bērniem.
Nav jau tā kāda netīra nauda vai kas tāds.
Kas viņai kaiš?
Un ko tas nozīmē tev?
Šķiet, kādu brīdi pie mana vārda būs melnā atzīme.
Man būs atkal jāizplēš ceļš uz augšu.
Kāda man ir izvēle?
Nu vienalga, darījums izgāzies.
Kaut es spētu saprast,
kāpēc daži cilvēki pieķeras pagātnei.
Kāds no tās labums?
Mirušos neatdzīvināt, ne tā?
Vecomāt.
Atbrauc man līdzi uz Tokiju.
Ko?
Gribu, lai aprunājies ar viņu.
Es?
Ko man teikt?
Pasaki viņai to, ko pateici man.
Kad tu skaties uz māju, tas ir tikai jumts un dažas sienas.
Un mirušie neatgriežas.
Vecomāt, lūdzu.
Ko viņi runā? Tu dzirdi?
Sakiet mums. Vai viņš dzīvos?
Viņš jau ir ar to agrāk cīnījies.
Šķiet, nāve jau reiz viņu iezīmējusi.
Žēl, ka viņš ir tik tālu no savas ģimenes.
Nez vai viņa vecāki vēl ir dzīvi.
-Tas ir viņa? -Jā.
Pamēģinām atrast vārdu.
-Tās ir dārgas drēbes. -Skat, cik daudz grāmatu!
Noteikti bija grūti tādu smagumu nest.
Kas te rakstīts?
"Dārgā māte un tēvs,
esmu droši ieradies Pusanā.
Ļoti alkstu nokļūt Osakā, lai strādātu tā Kunga darbu,
un sākt savu jauno dzīvi kopā ar Josepu un Kjonhi.
Bet neuztraucieties.
Es esmu vesels.
Jūsu mīlošais dēls Isaks."
Isaks? Kas tas ir par vārdu?
Domāju, tas vārds ir no Bībeles.
Re, viņš ir no Phenjanas.
Viens no tiem kristiešiem no ziemeļiem.
Viņa slimība jums jāuztver nopietni.
Tā ir tuberkuloze.
Mums par to jāziņo.
Kā lai es viņam tādam lieku aiziet?
Kundze…
padomājiet par savu meitu,
iemītniekiem.
Paskatīsimies, vai viņš pārdzīvos šo nakti.
-Sveiki. -Ko jūs te atkal darāt?
Kas ir viņa?
Atvainojos, ka jūs traucēju.
Esmu viņa vecāmāte.
Vai nedaudz aprunāsieties ar mums?
-Lūdzu, nepūlieties… -Nieki.
Es tieši grasījos ēst.
-Āmen. -Āmen.
Te jums ir kāds mazbērns?
Vai tās?
Es mācos.
Skola nupat man iedeva šo.
Atestāts par sestās klases pabeigšanu.
Tad jūs mācāties skolā kopā ar bērniem?
Jā. Vairums viņu ir labi bērni,
bet ir dažas skabargas pakaļā.
Kā jūs izlēmāt doties uz skolu?
Es nezinu, kā bija jums,
bet mana ģimene bija tik nabadzīga,
ka viņi pat puikām nevarēja atļauties skolu.
Vecomāt,
mana māte neredzēja jēgu sūtīt meitenes skolā.
Tad jūs saprotat.
To sajūtu, ka esi nošķirts no pasaules.
Man vienmēr bija vai nu kauns, vai bailes.
Es dusmojos uz pašas bērniem, ka viņi mācījās lasīt.
Es baidījos, ka viņi raudzīsies uz mani no augšas.
Bet skat, esmu trešā savā klasē!
Biju gandrīz otrā.
Vai!
Jūs sagaršojat, ne?
Bet kā?
Mana paziņa ik pa pāris mēnešiem apciemo savu meitu.
Viņa vienmēr pārved divus pilnus čemodānus.
Vecomāt, kas ir?
Pagaršo vēlreiz rīsus.
Paskatieties tik!
Jaunieši neredz atšķirību.
Tie ir mūsu valstī audzēti rīsi.
Kā tu vari to pateikt?
Tie ir riekstaināki.
Saldāki, vairāk jākošļā.
Agrāk baltie rīsi bija smalka manta.
Mēs tos audzējām, bet viņi visus atņēma.
Taču tagad baltos rīsus ēdam katrā ēdienreizē
un to pat nepamanām.
Un jūs domājat, ka tas ir labi?
Kad es atbraucu uz šo valsti,
mums bija ļoti maz naudas.
Mēs dzīvojām Osakā.
Atceros, kā pie stacijas staigāju gar ēdienu stendiem
un mēģināju iztēloties, kā katrs ēdiens garšo.
Man laikam tas labi padevās.
Man mutē saskrēja siekalas.
Kā pirmajā reizē, kad paostīju kafiju.
Tā man šķita visbrīnišķīgākā smarža.
Tas bija daudzus gadus, pirms iedzēru pirmo mal…
-Tik rūgta! -Tieši tā!
Pilnīgi ne tāda, kā iztēlojos.
Bet tagad
es pat nekad neizbadējos.
Ēdu tāpēc, ka pienācis laiks.
Es vairs pati netaisu kimči.
Pērku burku par 300 jenām.
Tolaik…
man būtu bijis jāiztirgo visi mani ratiņi, lai tik daudz nopelnītu.
Šie rīsi man atgādina…
Tie man atgādina par manu māti
manā precību dienā.
Vecomāt,
kas ir?
Esmu smieklīga.
-Piedod. Mums nevajadzēja nākt… -Nenosodiet viņas asaras.
Viņai ir tiesības uz tām.
Zinu, jūs mani nepazīstat…
bet neuztraucieties.
Es par jums parūpēšos, cik labi spēšu.
Esat braukusi uz mājām?
Divreiz.
Reiz 70. gados, tad atkal pirms dažiem gadiem.
Un jūs?
Sākumā nepietika naudas,
tad nepietika laika.
Tagad es tam neredzu jēgu.
Cik esmu dzirdējusi, tur viss zudis.
Jā, daudz kas ir mainījies.
Bet iet pa ielu, dzirdēt savu valodu
un sasmaržot mūsu ēdienu.
Zeme zem kājām šķiet citāda.
Un tajā brīdī dvēsele zina…
ka tā zeme tiešām ir manas mājas.
Tāpēc mēs braucam.
Mana svaine…
Mana svaine nomira pirms dažām dienām.
Viņa bija tik labs cilvēks.
Lai gan viņas sirds alka pēc kā vairāk,
viņa vispirms padomāja par mums.
Mana svaine…
Kaut viņa būtu varējusi vēl reizi atgriezties.
Tas viņu būtu darījis tik laimīgu.
Un tagad…
Tagad ir par vēlu.
Jums nav par vēlu.
Ne tā?
Jūs.
Jūs pat neinteresē mūsu zeme.
Bet jūs domājāt: ja atvedīsiet vecomāti, viņa mani pārliecinās pārdot?
Jā.
Jūs esat nožēlojams cilvēks.
Jums nav kauna?
Es no jums nezogu.
Neviens negrib jūs apkrāpt.
Mēs jums piedāvājam veselu bagātību.
Bet jūs esat nevis pateicīga,
bet izturaties tā, it kā tā būtu netaisnība.
Tagad viss ir citādi.
Ir viņu kārta mums atdarīt.
Un jūs tiešām tam ticat?
Jā.
Māt.
Viņa drudzis beidzot mitējies.
Jāuzvāra putra.
Māt…
Man ar tevi jārunā.
Kas ir?
Kas tev to nodarīja?
Pasaki vārdu!
Pasaki man.
Vai viņš to darīja ar varu?
Nē.
Tas nebija tā…
Tad kāpēc tu viņu sargā?
Kurš gļēvulis tā dara un atsakās no atbildības?
Tā bija mana kļūda domāt, ka tu esi prātīga meitene.
Kā tu varēji būt tik dumja?
Māt…
Man ļoti žēl.
Tu zini, ko tas tev tagad nozīmē.
Tam bērniņam.
Tu zini?
Sundža…
Vai nekā nevarētu piespiest viņu tevi precēt?
Tās ir beigas, māt.
Viņš ir prom.
Es biju muļķe.
Tagad es saprotu.
Tā sieviete grib tajā mājā nomirt.
Tu nesaproti?
Tu pati teici:
viņas bērni no tās naudas būtu ieguvēji.
Nu,
vai tas ir mūsu liktenis?
Mūžīgi upurēties mūsu bērnu labā?
Kad tas beigsies?
Ar mūsu nāvi?
Ko tu mani lūdz darīt?
Es gribu, lai tu runā skaidri.
Tu nevari tikt tajā virsotnē,
likdams viņu mierā?
Nē.
Tas ir mans darbs.
Tā es gādāju maizi.
Piedod, ka neesmu tāds mīļš garīdznieks kā mācītājs Ri.
Kāds viņam ar šo sakars?
Viņš man kādu atgādina.
Tas arī viss.
Man jāiet. Nāk vilciens.
Es tevi pavadīšu.
Es zinu, ka tu esi labs puisis.
Zinu, es tevi labi audzināju.
Beidz bakstīt rīsus!
Tu zini - tas uz nelaimi.
Kas ir?
Vai kāds nomiris, vai?
Kas notiek?
Kas ir?
Ēd.
Solomon Pek.
Pirms stundas piezvanīja viņas juristi.
Tu to paveici.
Izmantodams vecmāmiņu.
Lieliski.
Jā.
Labi, klausieties.
Neiomij, Arimoto, jūs arī. Mēs svinēsim.
Château Budweiser visiem!
Apsveicu.
Paldies.
Atzīšu, man nešķita, ka jums ir cerības.
Es jūs par zemu novērtēju.
Toms mūs sauc. Iesim?
Es tūlīt nākšu.
Hallo?
Esi labs un saki, ka skumi pēc manis.
-Vai vismaz labi samelo. -Es gaidīju, kad piezvanīsi.
Nē, negaidīji.
Es šodien zvanīju četras reizes.
Uz dažām dienām aizbraucu uz mājām.
Kas tas?
Jums tur ir ballīte?
Solomon!
Es noslēdzu svarīgu darījumu.
Mēs svinam.
Nu protams, ka tu to paveici.
Šķiet, tevis sūtīšana uz Ameriku
tomēr bija pareizs lēmums.
Droši viens tavs sapnis piepildījies.
Bet vai tu kādreiz domā par visu to, kas ir zaudēts?
Tev būtu par mani jāpriecājas.
Es atsakos.
Es vismaz esmu godīga.
Nešaubos, ka ir tādi, kuri tavas veiksmes dēļ tevi ienīst.
Kad es tevi satikšu?
Varbūt nekad.
Tu neesi mainījusies.
Tu ar savām spēlēm esi nožēlojama.
Tu kļūdies.
Es esmu ļoti mainījusies.
Vai tu esi slima?
Hana!
Kundze?
Kā jūs jūtaties?
Pateicoties jums, esmu dzīvs.
Dziednieks Ču saka: jūs labi veseļojaties.
Jūtos atvieglots to dzirdēt.
Mani vecāki arī būs atviegloti.
Es…
Es gribētu no pilsētas nosūtīt viņiem telegrammu.
Es pasaukšu puiku, lai aiznes ziņu.
Es gribētu pats aizbraukt.
Ielocīt savas kājas.
Bet jums nevajadzētu tik drīz skraidīt apkārt.
Ja gribu tikt uz Osaku, man jākļūst stiprākam.
Jums jābrauc?
Es zinu, ka jūs gaida baznīca,
bet, ja jūs tur nomirsiet,
tik tālu no mājām…
Esmu gandrīz nomiris tik daudz reižu.
Tas man labi zināms.
Es no tā nebaidos.
Bet dzīvot -
tas gan man ir grūti.
Lai vismaz mana meita jūs pavada.
Lūdzu…
Es negribu nevienu apgrūtināt.
Es nevaru jūs laist vienu.
Mirklīti. Es viņu pasaukšu.
Sundža!
Atvainojos, ka tevi ar māti apgrūtinu.
Ļauj tevi aizvest pusdienās.
Tas nav apgrūtinājums.
Varbūt tirgū ir kaut kas.
Ir nūdeļu zupa.
Esmu dzirdējusi par to runājam.
Tas nav tālu.
Brīnišķīgi.
Tādā gadījumā
aizsūtīsim manu telegrammu pēc pusdienām.
Es jums to teicu.
Tieciet no tām vaļā.
Kas tas?
Pierakstiet.
Esmu daudz dzirdējis par šo tirgu. Tas ir brīnišķīgs.
Tas tiešām ir liels.
Lūdzu, mums jāiet.
Pietiek…
Solomon.
-Nē, ei… Tom. -Atvainojos, viņš atzvanīs.
Tom, nenoliec…
Sasodīts, es esmu tavs boss.
Nāc laukā svinēt.
Ģēnij.
Ei.
Prozit.
Prozit!
Tas ir…
Māt,
ko tu te tik vēlu dari?
Viņa gribēja atgriezties,
vēl reizi redzēt dzimteni.
Par ko tu runā?
Es negribu, ka tavas tantes pelni tiek apglabāti te.
Es gribu viņu vest mājās.
Es arī. Es arī gribu doties uz mājām.
Esmu restorānā pirmo reizi.
Tas bija ātri!
Mēs negribam, ka klienti gaida.
Kas tev iemācīja tik labi runāt japāniski?
Man bērnībā bija privātskolotājs.
Šimidzu kungs.
Mēs ar viņu bijām labi draugi.
Es redzēju tavas grāmatas.
Tu droši vien daudz zini.
Nu nez.
Kļūstot vecāks,
es saprotu, ka es tik daudz ko nezinu.
Patiesību sakot,
pārsvarā es jūtos ļoti dumjš.
Vai lūgsi kopā ar mani?
Tēvs, paldies par ēdienu, ko mēs tūlīt ēdīsim.
Un paldies, ka tu mūs sargā,
vadi mūs pa taisno ceļu.
Kristus vārdā lūdzam.
Āmen.
Sundža, vari tagad vērt acis vaļā.
Garšīgi.
Domāju, būtu liekulīgi
to ilgāk noklusēt.
Es zinu, ka tu gaidi bērnu.
Man nav nodoma tevi nosodīt.
Es to pieminu tikai tāpēc…
Varbūt tev palīdzētu,
ja tev šajā brīdī būtu draugs.
Bet ja drīkstu.
Bērns…
Vai esi domājusi atdot bērnu kādai citai ģimenei?
Varbūt bezbērnu pārim.
Es zinu, tas ir grūti, bet…
Ko tu runā?
Vienai pašai audzināt bērnu, tā sekas…
Man nav maldīgu cerību par manu likteni.
Es saprotu, ka mēs ar bērnu būsim izstumtie…
ka man būs jāpamet pansija, lai neizpostītu mātes rūpalu.
Es to visu zinu.
Un tomēr…
Mani…
Mani reiz mīlēja kāds izstumtais.
Mans tēvs.
Dīvaini, cik tagad es daudz domāju par viņu.
Jo gandrīz visu viņa mūžu viņam teica, ka viņš neapprecēsies
un ka viņam nebūs savu bērnu.
Bet te nu es esmu.
Es te esmu, lai gan man nebūtu jābūt.
Un tagad…
mans bērns ir te, lai gan viņam nebūtu jābūt.
Un viņš būs mīlēts.
Pat ja man būs jāstrādā līdz spēku izsīkumam,
sāpošu muguru un tukšu vēderu,
manam bērnam…
viņam nekā netrūks.
To es viņam apsolu.
Mans tēvs…
man apsolīja to pašu, kad es piedzimu.
Nē.
Es ne…
neatdošu savu bērnu.
Es atvainojos, Sundža.
Man nebija taisnība.
Es tik lielu daļu dzīves esmu bijis slims.
Jā, es pazīstu grāmatas.
Bet es tik slikti pazīstu cilvēkus.
Un, dzirdot tevi runājam…
es jūtu kaunu.
Tāds nebija mans nodoms.
Nē.
Esmu tev par to pateicīgs.
Pateicīgs?
Vai tu spētu…
to cilvēku aizmirst?
Es to vēlos.
Ja tā,
kā tu domā, vai tu spētu iemīlēt citu?
Kāda tam tagad nozīme?
Neviens mani neņems.
Bet, ja tas būtu iespējams…
Ja kāds tevi lūgtu…
pamest tavas mājas…
un sākt no jauna…
vai tu spētu?
Bet…
tu saproti, ka es…
Tu gaidi cita vīrieša bērnu.
Es saprotu.
Un es tev jautāju, vai…
varbūt…
kad paietu laiks…
tu spētu iemīlēt kādu citu?
Tulkojusi Laura Hansone