Japonské dialógy majú modré titulky, kórejské žlté.
(kórejsky) Volá sa Koh Hansu.
A vraj má na rukách veľa krvi.
Pre jedného mocného muža v Japonsku robí špinavú prácu.
Počuješ také veci a musíš sa zamyslieť,
či je už jedným z nich,
alebo je stále jedným z nás?
Ktovie. Ja viem iba to, že má férové ceny.
Neotravuje a bláznov nestrpí.
Žena, ktorá mu varí, povedala
že nikdy nenosí tú istú košeľu dvakrát.
Oblečie si ju raz a potom ju vyhodí.
Viete si to predstaviť? Kto si myslí, že je?
Je to muž, ktorý vie, ako to vo svete chodí.
Dvakrát prišiel prejaviť úctu môjmu otcovi.
Dosť sa zblížili.
Džijun, myslí si tvoj otec, že sa tu usadí?
Alebo sa vráti do Osaky?
Ak tu bude mať svoj domov…
možno sa tu usadí.
Podľa mňa áno.
- Ticho! - Ale, otec. Predlaktie. To je pravdilo.
Dĺžka môjho predlaktia!
Myslíš, že určím svoje ceny
podľa predlaktia mrnčiaceho decka?
Pane, prosím.
Nepleť sa do toho.
Tvoj syn musí pykať za svoju neúctu.
Ale ak chceš, to predlaktie ti predĺžim.
Kúpim ich.
Päť jenov za 20 kusov.
Za moju vďaku.
Odlož to.
Pán Koh Hansu!
PODĽA KNIHY MIN DŽIN LEEOVEJ
Pačinko
TOKIO
(japonsky) Zabávajú sa všetci?
Práve som bol s nevestinými a ženíchovými rodičmi.
Už viem, po kom zdedili krásu!
Všetci ma chcú vidieť zlyhať.
To nie je pravda. Nemysli si o nás vždy to najhoršie.
Pokúsim sa.
V tejto krajine sa veľa zmenilo, odkedy si odišiel do USA.
Priveľa ľudí prirýchlo zarába priveľa peňazí.
Ľudia, ktorí pred pár rokmi ledva vyžili.
Možno práve takých ľudí táto krajina potrebuje.
Napríklad syna vlastníka pačinka?
To bol vtip! Sme starí priatelia.
Práve som si spomenul na to, čo si povedal, keď sme boli deti.
Čo?
Vraj ti otec povedal,
že Kórejčanov museli vychovať psy.
Prečo by sme inak strkali tváre do misiek,
a nezdvihli si ich ako vy?
- Naozaj som povedal čosi také strašné? - Áno.
Boli sme deti.
Určite som otca zle pochopil.
Tak či tak, bolo od vás múdre spojiť Abeho a Coltona.
Niet tu lepšieho developera. Má dobrý vplyv.
Iste. Na svadbu jeho dcéry prišla
polovica ministerstva financií. To pomôže.
Pravda, je nás tu veľa.
Ale neboj sa. S touto kravatou sem hneď zapadneš.
Budem hádať.
Armani.
Hermès. Vidíš, urobil si dobre.
Zaujíma ma, čo si o tebe pomyslí Abe.
Tancuj, tancuj viac
Jeden, dva, tri, povedzte syr!
Bližšie, prosím.
Boli ste mladý, keď ste odišli, však?
Mal som 14 rokov.
Počul som, že aj vy ste boli v Štátoch.
Áno, v Cambridgei.
Ach, Harvard.
Škola podnikania.
A ako tam bolo?
Získala som dobré vzdelanie o zmýšľaní Američanov.
V akom zmysle?
Američania milujú hry.
Všetko zmenia na hru.
Takže, keď som niekoho stretla, najmä mužov,
chceli si zahádať.
„Odkiaľ z Ázie som?“
Klasika. Vždy najprv povedia, že z Číny.
Našťastie je Japonsko druhým tipom.
Pri vás to aspoň uhádnu na dva pokusy.
Ja mám šťastie, ak je Kórea v prvých štyroch.
Ak nemám náladu, prikývnem im na Japonsko.
Ale nie je to úplne nesprávne, či?
Nie. Nie je to nesprávne.
- Tom! - Abe!
Váš zať má tvár dobrého živiteľa. Máte šťastie!
Dúfam, že to tak je. Pre dobro mojej dcéry.
Predstavím vám najnovšieho člena tímu.
Bäk z newyorskej kancelárie.
Vďaka za pozvanie. Je mi cťou.
Akú máš krvnú skupinu?
Mám 0.
Chápem. Takže optimista.
V tomto svete je to inštinkt prežitia.
Zistíme, ako vám to pomôže.
Užite si oslavu, prosím.
Hej. Čo to malo znamenať?
Myslím, že spochybňuje moju lojálnosť.
Och, áno. Celá tá situácia s Kóreou proti Japonsku.
Prečo to už nemôžu nechať tak?
Je to minulosť. Tú už nezmeníš.
No, môžeš mu povedať, že sa o mňa nemusí báť.
Som lojálny Shiffley's.
Lebo ma platia.
Kjunghi, zobuď sa.
Večera, švagriná.
Kde je Solomon?
V Tokiu, spomínaš? Pracuje na tej veľkej zákazke.
Sundža. Vždy sme to vedeli, však?
Že to bude musieť urobiť on.
Je to dobrý chlapec.
Teraz už jedz.
Nie si unavená z toho starania sa o mňa?
To nehovor.
Pozri, navarila som tvoje obľúbené.
Nemôžeš užiť lieky na prázdny žalúdok.
No tak, už stačí.
Sundža,
nechcem tie lieky.
Čo to hovoríš?
Počula si doktora.
Musíš s tým bojovať.
Sundža, nebojujeme snáď už dosť dlho?
Hovoríš nezmysly.
Ako sa to stalo?
Ako to, že všetok ten čas ušiel tak rýchlo?
Máš pred sebou roky života.
To nehovor.
Zvykla si hovoriť pravdu.
Bez ohľadu na to, ako bolela.
Znova vidím ich tváre.
V snoch.
Tie, na ktoré sme chceli zabudnúť.
Chcem si ich všetky pamätať.
Možno preto, že sa blíži môj koniec.
Ich mená,
ich tváre…
Kiežby som sa mohla ešte raz vrátiť.
Ale, Sundža,
povedz mi pravdu.
Ten muž…
naozaj o ňom už nikdy nepremýšľaš?
Nerozmýšľaš nad tým, ako by vyzeral tvoj život,
ak by si si vybrala inak?
Si blázon, vieš to?
Môžem ťa s celou rodinou hodiť do oceána.
Nič neurobil, pane.
Nepredal mi ich.
Videl som to na vlastné oči.
Mala som veľa mandarínok. Bola to výmena.
Vidíte, nevzal som si jej peniaze!
Neviňte ho. Nič neurobil.
Povedz,
prečo nepredávame malé ryby?
Ak ich ulovíme pred nakladením
ikier, vždy sme v mínuse.
Takže nikdy nemáme dosť
a bijeme sa o zvyšky.
Nerobíme to už teraz?
Choď.
Sundža, prečo ti to tak trvalo?
Báli sme sa.
Prečo? Stalo sa niečo, Donghi?
Nie.
To len pani Kim.
A teraz to je pravda.
Pán Rhi to videl na vlastné oči.
Už ste poklebetili?
Tak teraz sa môžete pustiť do skutočnej práce.
Neflákam sa zámerne.
Pani Kim jej zaplnila hlavu
príbehmi o japonských deťoch v meste,
ktoré hádžu blato a výkaly
na Kórejčanky, ktoré sa odvážia obliecť si biele šaty.
Nič také som nevidela.
Vieš, ako tá žena rada klebetí.
Ale… Sundža, nebudeš chodiť sama. Chcem, aby si bola v bezpečí.
Mohla by si so sebou vziať Donghi alebo Bokhi.
Och, počúvaš sa?
Chodím sama, odkedy som mala deväť.
- Aj tak… - Máme tu plno práce.
Najala si Bokhi a Donghi, aby ti pomáhali.
Pani Kim je bláznivá žena, ktorá si rada vymýšľa príbehy.
Pozor na ústa. Dostanú ťa do problémov.
Pani Kim tvrdí,
že je ten nový okresný skupovač rýb veľmi pekný.
Videla si ho už, Sundža?
Aký rozruch! Nestojí za pozornosť.
Už ma to tu serie tri roky.
Robotníci už začali rozoberať pozemky okolo.
Abe mi dýcha na krk.
A 43. poschodie mi vyvoláva každý deň.
Chcú vedieť, či to tá ženská predá.
Predložili sme tri veľkorysé ponuky nad trhovou hodnotou.
Prvá ponuka bola 295 miliónov jenov…
Vďaka, čítal som spis. Viem, ako to bolo.
- Hen Gundž. - Han Geumdža.
V roku 1929 emigrovala z Kórey do Japonska.
Krátko po vojne sa s rodinou usadili v Tokiu.
Bola živiteľkou rodiny, prevádzkovala práčovňu.
V roku 1955 rodina kúpila pozemok za 4 000 jenov.
Za toľko si tu dnes nekúpite ani chutné jedlo.
Jej nejde o peniaze.
Isteže ide o peniaze, Naomi. Vždy ide o…
Vysvetlíš jej to?
Keďže ste o všetkom informovaní a nepotrebujete pomoc,
vrátim sa k práci.
Komplikované.
- Vidím. - Hej.
Iba sa sústreď na dohodu. Uzavri ju.
Mám to v pláne.
Dvestotisícový dav sa odvážne vzoprel počasiu,
aby sa zúčastnil pohrebu cisára.
Generácie vzdávajú úctu…
Vieš, raz si na mňa kričal.
- V mojom prvom roku. - Zaslúžene?
…a lúčia sa s cisárom.
- Áno, zaslúžene. - Fajn, že si to priznáš.
S kolegami sme ťa obdivovali.
Počul som minulý čas.
Tak som to nemyslel.
Hej, v pohode.
Viem, čo sa každý pýta.
Kto uzavrel najväčšiu dohodu? Kto má najväčšiu stratu?
Koho presunú na 43. poschodie?
Priznávam, že aj ja som sa to často pýtal.
Počul som minulý čas.
Chceš vedieť, ako som sa sem dostal? Čo sa posralo?
Áno, som zvedavý.
Oženil som sa.
Mal dve deti.
Kúpil si dom v meste a aj na vidieku.
Než som sa nazdal, tie nuly na konci výplaty
už neboli iba hrou.
Išlo o prežitie.
Takže…
Párkrát som sa zle rozhodol…
a čísla začali padať.
Viedlo to k ďalším zlým rozhodnutiam.
Počas toho sa moja žena,
absolventka Princetonu, ktorá nikdy nepracovala,
začala sťažovať, že nikdy nie som doma.
A keď som, nie som prítomný.
Jedno ráno
som nasadal do auta, pripravený na 49-minútovú cestu do práce.
Dal som si kvapky do očí
a vtedy mi prezradila, že ma opúšťa.
Povedal som, že sa porozprávame
potom, a ona, že už nie je o čom.
Opýtal som sa, ako môže zahodiť desať rokov manželstva.
A ona sa spýtala, ako je, doriti, možné,
že som si nevšimol, že sa prefarbila z brunetky na blodínku.
Asi tak, moje manželstvo sa posralo.
A potom moja kariéra. A tak som tu.
Tak čo, som Godzilla či Superman?
Krajina vychádzajúceho slnka konečne
zvrhne Domov odvážnych a slobodných?
Aby som bol úprimný, tá otázka ma veľmi netrápi.
Neosieraj ma. Hovoríme o tvojom zdvihnutí platu, Solomon.
Takže, Japonci nakupujú doláre,
USA berie nemecké marky,
Nemci hromadia libry a tak ďalej.
Znamená to, že peniaze sa hýbu tak rýchlo,
až sú jednotlivé meny takmer nepodstatné.
- To povedz peňažnému. - Krajiny sú nepodstatné.
O čom to hovoríš?
Jediné, na čom na konci záleží,
je, že k tvojej strate zázračne nedôjde.
Tak preto si tu?
Aby si zmenil neodvratné?
Robíte to so všetkými?
Ja už nie.
Máme chlapa, ktorý to robí v noci.
Ale je to správne?
Pýtal som sa to isté, keď mi Goto otvoril oči.
Bol som v tvojom veku.
Nastavenie klinčekov.
Robí to každý.
Nemôžeš byť jediný blázon, ktorý to neurobí.
Väčšina ľudí si myslí, že ak správne pohnú tyčou, vyhrajú.
Ale v skutočnosti nemôžu ovplyvniť výsledok.
A ani my.
Nastavením klinčekov nemeníme šance. To nie.
Iba ich akosi navýšime. Nič viac.
Goto zvykol hovoriť: „Nebuď lakomý.“
Keď prehrajú, precíť ich bolesť s nimi.
Keď vyhrajú, raduj sa s nimi.
Poďme zistiť, ako sa ti to podarilo.
Vitajte!
NOVÉ VEĽKOLEPÉ VEGAS
Bando, mám tie dokumenty k pôžičke.
Musím tam ísť.
Skontrolujte všetky čísla, prosím.
Správne, 400 miliárd jenov.
Idem to hneď zaniesť do banky.
Myslíte, že s tou pôžičkou budú problémy?
Vôbec nie.
O niekoľko týždňov môžete začať stavať.
Gratulujem.
Ďakujem.
Takže,
tento maličký, zasraný pozemok…
Miliarda.
Žartuješ, kurva?
Odmietla tri ponuky. Stačilo predohry.
Ponúkneme to, čo nebude môcť odmietnuť.
Pred piatimi rokmi by ten biznismen v tebe neváhal.
Vieš, že je to tak.
Áno. Fajn, dobre.
Počkaj. Nepohovoríme si s ňou?
Áno, ale nejdem tam s tebou.
Sundža! Sundža!
Dnes nemám peniaze, pani.
To je dar od neho.
Od koho?
Od nového skupovača rýb.
Od toho, nad ktorým dievčatá slintajú.
Aj mňa to prekvapilo.
Neviem ako v Japonsku, ale urobiť to tu…
Nemá hanby.
- A ty si také dobré dievča. - Prosím, nehovorte tak.
Nepoznám ho.
Nič pre mňa neznamená.
Nemôžem to prijať.
Dal by som čokoľvek za jeden zápas v Tokiu.
Je tam taký hráč ako Babe Ruth!
- Nikdy som o takom nepočul. - Lebo nič nevieš.
Ahoj. Kam ideš? Vyzerá to na ťažký nákup.
Si milučká.
Pomôžem ti s tým.
Prepáč, nerozumiem. Musím stihnúť trajekt.
Počúvajte. Už len ten jazyk je odporný.
Čo máš v tej taške?
Mama sa bude báť. Musím ísť.
Prestaňte!
Už chápem. Smrdíte, lebo žeriete toto.
Nezožrali by to ani naše psy.
Kto sa chce staviť?
Ktoré sú väčšie? Tieto alebo jej?
Zistíme to.
Čo robíte? Nie!
- Hej, čo robíte? - Pustite ju!
Prestaňte!
Pomoc! Pomôžte niekto!
Prestaňte! Prosím, nie!
Nechajte ma!
Grázli.
Chceš zdochnúť?
Ak by ste tu zomreli,
nikto by za vami neplakal.
Rýchlo. Ospravedlň sa.
Inak vieš, čo sa stane.
Nižšie.
Prosím, odpusť nám.
Sme úplný odpad!
Pustite nás, prosím.
Veľmi nás to mrzí!
Stačí ti to?
Ak nie, prinútim ich prosiť viac.
Zmiznite.
Už ťa nebudú otravovať.
Čo ste im povedali?
Že ak ťa budú ešte otravovať, zabijem ich
a nakŕmim nimi psov.
Hovorím to, aby som ťa upokojil.
Zabudol som, aká je táto krajina krásna.
Je taká odolná
a silná.
Ako dlho tu nežijete?
Štrnásť rokov.
Žijem tam skoro dlhšie než tu.
Neboj sa, neublížim ti.
Zahodíte túto košeľu?
Prečo by som mal?
Si zvláštna.
Ja sa nevyhrážam ľuďom, že nimi nakŕmim psy.
Zajtra ju prineste do zátoky. Pred obedom vám ju vyperiem.
Madam,
nerád vás otravujem, ale dúfal som, že si pohovoríme.
Čo predávate?
Kupujem.
Tí podvodníci musia byť zúfalí.
Kde ťa našli?
To ja som našiel ich.
Prečo by si to robil?
Si neodbytný, len čo je pravda.
Otvorte to, prosím.
V tom tvare ich vypestovali.
Vypestovali?
Zrejme sú veľmi zlé.
Ale aj tak stoja deväťtisíc.
Deväťtisíc jenov!
Musíš byť blázon.
Madam.
V roku 1955 ste tento pozemok kúpili za štyritisíc jenov.
Nie je to ani polovica ceny tohto melóna.
Ak budete súhlasiť s predajom,
dáme vám jednu miliardu jenov.
Na mládenca hovoríš dobre po kórejsky.
V Amerike som čo-to zabudol.
Hovoríš lepšie než moje deti.
Môj muž umrel pred pár rokmi.
Nechcel, aby sa učili kórejčinu.
A teraz moje vlastné deti
ani nepoznajú jazyk, v ktorom ich matka sníva.
Iste ste z toho smutná.
Kto ťa naučil po kórejsky?
Moja babička.
Matka umrela, keď som bol malý.
Otec bol stále v práci.
Vychovala ma babička.
Aj ona musela mať ťažký život.
Pracovala vo dne v noci,
aby uživili rodinu. Chodila s vozíkom,
z ktorého predávala kimčchi.
Ruky mala dopálené od čili.
Stačí.
Ktorá rodina netrpela?
Povedz mi pravdu.
Nie je otravné, keď starí ľudia
hovoria o utrpení?
Nejde práve o to?
Znepokojiť nás?
Myslite na deti a prijmite tú ponuku.
Chodila si do školy?
Vieš čítať a písať?
Môj otec sa snažil, aby som tam chodila,
ale podľa mamy to nemalo zmysel.
To je škoda.
So správnymi schopnosťami,
by si odtiaľto dokázala odísť.
Prečo by som to chcela?
Tu som sa narodila, je to domov mojich rodičov.
Taký život chceš?
Nevedel som, že ťa moje slová tak urazia.
Viem, že som chudobná a nevzdelaná.
Nikdy nebudem mať také krásne veci ako vy a Džijun,
ale nemáte právo posmievať sa mi.
To nedovolím.
Nemala by som tu byť.
No tak.
Iba sa pýtam, či máš nejaké sny.
I ja som bol rovnako chudobný.
Dokonca chudobnejší,
ver, či never.
Ale aj tak som mal sny.
A nedovolil som, aby mi ich niekto vzal.
Sme tu, v Jöngdo.
Toto je Japonsko.
Tu je Osaka.
Tam žijem.
Je tam všetko.
Najsladšie pomaranče z Ameriky.
Banány z Taiwanu.
Najkrajšie cukrovinky z Francúzska.
Elektrina v takmer každom dome.
Elektrické ohrievače, ktoré ťa v zime zohrejú.
Vlaky ťa vezmú do každého kúta mesta.
Večer sa rozsvietia lampy
a vytvoria tie najneobyčajnejšie odrazy.
Je to skutočný zázrak.
Predstav si, že ak to má Osaka,
čo môže ponúknuť zvyšok sveta?
Mandžusko.
Čína.
Európa.
A na druhej strane sveta…
Amerika.
Raz som tam bol.
Čo tam bolo?
Všetko. A nič.
Na čo sa pozeráš?
Toto je Japonsko?
A toto sme my?
Zaujímavé.
Čo?
Asi…
som si vždy predstavovala, že sú oveľa väčší než my.
Ako obrovské ústa pripravené zjesť nás.
Ale čo ti to hovorí?
Že toto nemusí byť náš život.
Môžeme ich poraziť.
Sundža,
Chcel by som si opäť sadnúť.
Kým budeš prať.
Smiem?
Dnes to chutilo inak.
Bolo to horké.
Minule si spomenula Džijun.
Prečo?
Nemala som.
Nie je správne viniť ju za to, čo nemám.
Prečo nie?
Na nič z toho si nezarobila sama.
Ale Džijun a takí ako ona sa čoskoro prebudia zo sna.
Prečo to hovoríte?
Jej otec dlhuje veľké peniaze na daniach z majetku.
Je len otázkou času, kedy oň príde.
Nikto si nezaslúži, aby prišiel o to, čo je jeho.
Znieš tak smiešne ako ostatní.
Nie ste lojálny k ničomu?
Nie.
A ani ty by si nemala byť.
Všade sú skazení ľudia.
Tak…
prečo ste tu,
ak je teraz vaším domovom Japonsko?
Ako mladý som odišiel s prázdnymi rukami.
Teraz som úspešný, chcem sa vrátiť…
a zistiť, či tu nájdem svoj tieň…
ktorý som tu kedysi nechal.
Môže to znieť bláznivo.
A našli ste ten svoj tieň?
Čo to robíte?
Keď som bol chlapec
s otcom sme každý mali iba jeden pár oblečenia.
Každý večer som ho opral a vyvesil, aby cez noc uschlo.
Ráno sme si ho obliekali ešte vlhké.
Raz
som dostal úžasný nápad vyvesiť ho pri ohni,
aby vyschlo rýchlejšie.
Sústredil som sa na varenie večere.
Dodnes si to jasne pamätám.
Jačmeň som musel stále miešať, aby neprihorel.
No vtedy som niečo zacítil.
Vybehol som von
a otcov rukáv mal…
takúto veľkú dieru.
Úplne prepálenú.
V ten večer som si vypočul veľa.
Kde je váš otec teraz?
Je preč.
Už dávno som naňho zabudol.
Ako môže na svete tak strašne pršať?
A prečo všetok padá práve v Jöngde?
Prečo nie v Soule?
Alebo Japonsku?
Či v Číne?
Sundža!
Poď nám pomôcť.
Čo to do teba vošlo?
Vaša dcéra nechce, aby ju našli.
Inak by som pre vás niečo mal.
Takže nemáte nič?
Niečo sa musí dať nájsť.
Čokoľvek!
Nič, čo by vám pomohlo.
Takže zmizla a koniec?
Ecuko, počkaj na mňa v aute.
Zaplatím mu.
Viem, že som nemala čakať nič iné, iba to, že naše peniaze vyjdú nazmar.
Nechaj to na mňa.
Ďakujem za pomoc.
Takže…
Čo viete?
Cisára pochovali
podľa tradície pri západe slnka k jeho rodičom.
Jeho telo leží v troch rakvách s niekoľkými osobnými vecami.
Naposledy ju videli pred ôsmimi mesiacmi v Tokiu.
Čože?
Čo to má znamenať?
No…
pracovala v nevestinci.
Mala veľa klientov.
Áno?
Haló?
Je zvláštne počuť tvoj hlas.
Hana, si to naozaj ty?
Naozaj si zabudol, ako znie môj hlas?
A čo to máš za prízvuk?
Chýbaš mi, Hana.
Ale netáraj.
Určite si si na mňa doteraz ani nespomenul.
To nie je pravda.
Dážď má iba jednu výhodu.
Lesy budú plné húb.
Teraz?
Prečo nie?
Vezmeš ich mame domov, nech navarí polievku.
Ale bielizeň…
Sme tu dvaja.
Operieme ju rýchlejšie.
Odkiaľ máš moje číslo?
Vidíš, každý ma podceňuje.
Ešte aj ty.
Kde si bola?
Aké nudné otázky.
Radšej sa ma spýtaj, či som stále krásna.
Si stále krásna?
Keď zavriem oči,
niekedy nás dvoch stále vidím.
Boli sme plní nádeje, však?
Boli sme deti.
Nie, neboli.
Boli sme múdri a slobodní.
Povedz mi, kde si, prosím.
Ak ti to poviem, nebudeš vedieť, ako sa ku mne dostať.
Nájdem ťa.
Zažívam temnotu, Solomon.
Som v nej už tak dlho, že neviem nájsť cestu von.
Dokonca ani ty…
ma nemôžeš nájsť.
Ecuko ťa hľadá.
Nič jej nepovedz.
Ak to urobíš, prisahám, že už nezavolám.
Stále sa jej o tebe sníva.
Zložím! Nežartujem.
Prečo si odišla a opustila nás?
Nemal som na výber, vieš to!
Nechcel som odísť.
Nechcel som ťa opustiť!
Je dobre, že si odišiel.
Znieš už ako úplný Američan.
A tá žena vedľa teba…
niečo k nej cítiš, však?
Neznášam také dievčatá.
Sleduješ ma?
Nie, teraz nie.
Som ospalá.
Počkaj!
Toľko ti toho musím povedať.
To, čo nemôžem povedať iným.
Je príjemné počuť, že ma stále potrebuješ.
Cítim sa lepšie.
Kde si?
Ešte zavolám.
Kedy?
Keď budem môcť.
Hana?
Preklad titulkov: Jessica Mona Youssefová