У 1910 РОЦІ ЯПОНІЯ КОЛОНІЗУВАЛА КОРЕЮ І ВКЛЮЧИЛА ДО СКЛАДУ ІМПЕРІЇ.
ПІД ПРАВЛІННЯМ ЯПОНІЇ БАГАТО КОРЕЙЦІВ ЛИШИЛИСЯ БЕЗ ЗАСОБІВ ДО ІСНУВАННЯ
І БУЛИ ЗМУШЕНІ ВИЇХАТИ ЗА КОРДОН.
НЕЗВАЖАЮЧИ НА ЦЕ, НАРОД ВИСТОЯВ.
РОДИНИ ВИСТОЯЛИ.
У ТОМУ ЧИСЛІ ОДНА РОДИНА…
ПРОТЯГОМ КІЛЬКОХ ПОКОЛІНЬ.
Діалоги японською – блакитні субтитри. Діалоги корейською – жовті субтитри.
ОКУПОВАНА ЯПОНІЄЮ КОРЕЯ 1915 РІК
(корейськ.) Моїй мамі не щастило в житті.
І моє народження
стало для неї важким випробуванням.
Вона померла, як я була ще маленька.
Батько з горя почав пити.
Ми з трьома старшими сестрами ходили по селах жебрати.
Потім місцева сваха…
сказала, що в родині власників пансіонату біля Тонсаму
є син із заячою губою, який шукає наречену.
Батько з радістю запропонував мене.
Це було три роки тому,
і я дуже стараюся бути хорошою дружиною і невісткою.
Я народила трьох синів,
але жоден не прожив і року.
Особисто я
це пережила б. Але мій чоловік…
він найдобріша людина у світі.
Я вагітна, але…
на мені прокляття.
НЬЮ-ЙОРК 1989 РІК
Прикро це казати,
але ви не отримаєте підвищення.
Не цього року.
Знаю, ми вас обнадіювали,
але на 43-му поверсі вважають,
що вам треба попрацювати ще рік.
Поясніть чому.
Він уже пояснив. Здається, ви ще не готові.
Старайтеся, працюйте далі, і наступного року…
Я уклав угоду з «Тістоун».
Викупив «Брікслі».
Два роки я перший у рейтингу працівників.
Це просто не ваш рік.
Попросіть предків зняти прокляття,
щоб у нас була сім'я.
Готелі «Колтон».
Ця фірма хоче випустити акції,
але для цього треба різко підняти вартість.
Їм потрібен той готель.
У Токіо.
Угоду гальмує лише одна землевласниця.
Вона кореянка.
Для вас це нічого не значить, але кажу вам:
я можу укласти цю угоду.
Отже, що вам відомо?
Готель на понад 300 номерів, вартість будівництва 150–200 мільйонів.
За приблизними підрахунками, ми заплатимо 10–15 мільйонів.
А те, що та землевласниця
є кореянкою, вам допоможе?
Стривайте, я заплутався. Я думав, ви японець.
Ні, я лише виріс у Японії.
-Ви впевнені? -Я впевнений.
Після укладання угоди одразу поверніть мене сюди.
Дайте мені посаду віце-президента і підвищену зарплату від сьогодні.
І бонус наприкінці року, щоб було видно,
які важливі для фірми готелі «Колтон».
Укладіть зі мною письмовий договір.
Дитина народиться.
Вона житиме щасливо.
Завдяки їй рід не урветься.
Швидше!
Сюди!
Чуєте, як плаче?
З нею буде нелегко.
Дякую.
Добре глядіть її.
Вона борець.
Треба дати їй ім'я.
Сунджа!
ЗА РОМАНОМ МІН ДЖИН ЛІ
Патінко
ОСАКА
Батьку!
(япон.) Добре. Ти погладшав.
Забагато піци.
Треба стримуватися.
Як там Токіо?
Де ти зупинився?
У готелі. На кілька тижнів підійде.
Він тут? Невже це Соломон?
Ґото-сан, я знав, що ви будете тут.
Твій батько тепер власник клубу,
але я стежу, щоб усе було гаразд.
Переконуй себе в цьому,
але насправді ти приходиш сюди пофліртувати з дівчатами.
Я тебе наскрізь бачу.
А, Хірота-сан!
Це мій син Соломон.
Нарешті ти повернувся.
В американському банку його підвищили до віце-президента.
Непогано для сина власника клубу патінко.
Ти правда закінчив Єль?
Якщо так каже батько, то правда.
КУРОХАНА ЕНТЕРПРАЙЗІЗ
Йоші-сан, як ви відповісте на звинувачення?
Я розумію, що не всі у світі фінансів нам довіряють,
бо мій дідусь був замішаний у…
Хто його дідусь?
Він давно помер.
Нас це не стосується.
Джекпот!
Ти ба!
Чисті гроші, брудні гроші… різниці немає.
Гроші є гроші.
Сунджа.
Сунджа, нахили голову.
Ви сьогодні пізно.
Я залишив вам оцього.
Оце.
Сунджа! Гей!
Якась вона нещасна.
Це тому,
що навіть найнещасніші створіння хочуть жити.
А жінка, яка продає каштани, не хоче.
Вона завжди каже, що смерть забула про неї.
Це тому, що її чоловік у товаристві привітний,
а, повернувшись додому, б'є дружину й дітей.
Але навіть вона хоче жити.
Ходімо.
Привіт, брате!
Вона гарна, правда?
Покажи мені, хто сьогодні спіймав кращу.
Що я робитиму з такою рибиною?
Пане Кім, ви робите найкращі на ринку пиріжки з рибою.
Ви завжди все продаєте до полудня.
З цієї риби
можна наробити пиріжків на кілька тижнів.
Тоді я дам за неї 30.
Забудьте.
Ви маєте отримати втроє більше.
Невже?
Як ця мала знає?
Я знаю, що в закусочній
у кінці вулиці йому дали вдвоє більше за вдвоє меншу тріску.
Ходімо туди.
Навіщо йти аж туди?
Вісімдесят.
Це все, що я можу запропонувати.
І це справедливо.
Цього вистачить.
Дякую вам.
Ось! Візьми свою частку.
Мені не можна.
Чому?
Ти заробила.
Тебе батьки не вчили слухатися старших?
Пильнуйте за нею.
Вона захоче більшого, ніж управляти пансіонатом.
Я такого не робив!
У нас є два письмові свідчення, де сказано інакше.
Це брехня. Я не вплутуюся у…
Поговоримо у відділку. Іди з нами.
Благаю…
Благатимеш у відділку.
Кажуть, тепер вони тиснуть менше.
Мається на увазі це?
Сунджа,
ходімо.
Побачимося вдома.
Батьку,
той чоловік на ринку
зробив щось погане?
Я не знаю.
У такі часи
вина чи невинність – це дуже складне питання.
Що з ним буде?
Він повернеться додому?
Сунджа,
колись я дав тобі обіцянку.
Коли тобі був тиждень,
ми з мамою майже не спали.
Ми гляділи тебе день і ніч.
Тоді я дав тобі слово:
поки ти житимеш,
я все зроблю, щоб потворність цього світу тебе не торкнулася.
Я дотримаю свого слова.
Бабусю!
Що за шум!
Ти багато репетирував, але в тебе нічого не виходило.
А чому мені не дозволяли кинути?
Знаєш, скільки коштувало фортепіано?
Авжеж!
Ти щодня мені нагадувала.
Тобі це було потрібно.
А тепер перестань бути ледачим американцем і допоможи мені.
Так.
Той чоловік насилу заробляє на життя, а ти береш у нього гроші?
Перестань.
А ти?
Ти її розпещуєш.
Обіцяєш віддати до школи.
А навіщо?
Важкі часи, легкі часи.
Для жінки це не має значення.
Хай заробляє собі на життя.
Бухта сьогодні спокійна.
Я можу потренуватися з жінками.
Можна я піду?
Ти мене слухала?
Наступного разу я скажу панові Сону,
що я дівчинка і його не слухатимуся.
Не треба…
І що він не такий добрий рибалка, щоб давати мені гроші.
Добре, йди вже.
А ти…
Добре, що ти її любиш, але якщо так з нею носитися,
то це до добра не доведе.
Невже цукерка зіпсує життя нашій дочці?
Але ж гроші були не твої!
Чоловік виявив доброту.
Хай знає, що у світі є доброта.
Це зробить її сильнішою.
Сунджа!
Дивіться на мене!
Сунджа!
Тату!
Я змогла!
Ми пливемо
У безмежному морі
Подружимося з самотньою чайкою
Ми будемо боротися
-Еноя яноя! -Ухха!
Еяно яно ух-хіі ухха!
Ми вийдемо в море
Який ти щасливець.
Твоя дочка ловить морські вушка,
а дружина так смачно готує.
Мені не просто пощастило.
-Він це заслужив. -Саме так!
На, випий.
Я непитущий.
Випий хоч раз.
Треба насолоджуватися маленькими перемогами, поки можемо.
Будьмо.
Але чекайте.
Скоро
придумають, як і це в нас забрати.
Дурниці! Як можна забрати море?
Ти говориш як бовдур.
Ха? Ти про що?
Землю в нас забрали,
так?
Забрали в нас рис,
картоплю,
рибу.
Заборонили жінкам носити білий одяг.
Падлюки змушують нас їсти, як вони,
говорити, як вони,
але вони не вважають нас своїми.
Та й навіщо?
Ми самі винні, що втратили свою країну.
Годі вже.
Якби кожен з нас убив лише по одному японцю,
це б не втішило наш гнів,
зате в нас хоча б була мрія.
Узяти в руки камінь
і розбити солдатові голову…
зігріти холодні руки в його крові.
Розуміння того, що на нашій землі стало одним тарганом менше,
принесе мені втіху!
Замовкни негайно.
Так важко…
жити з цією ненавистю.
Як і ми…
…наші діти будуть прокляті.
Коли це закінчиться?
Чому ти його не зупинив?
Як я міг його зупинити?
Якщо хтось повідомить…
Вони мовчатимуть.
Вони вже кілька місяців сплять під нашим дахом.
Якщо хоч один…
Тихо ти.
Заспокойся.
Ми нічого не зробили. За що нас арештувати?
Після таких розмов він і далі живе і їсть у нас. Хіба це правильно?
Якщо японці нас заберуть,
хто дбатиме про Сунджу?
Усе буде добре, от побачиш.
Це ще хтозна.
Пане, ви наїлися?
Пані,
ви чудово нас годуєте. Ви такі добрі до нас.
Сунджа, що таке?
Учора ви наговорили дурниць,
тепер усі бояться.
Бояться? Хто боїться?
Усі. Вони мовчать, але хочуть, щоб ви поїхали.
Куди я поїду? У мене немає дому.
Будь-куди. Просто їдьте.
Сунджа.
Я забагато випив.
Це просто були необачні слова чоловіка, якому набридло бути ніким.
Ти розумієш, так?
Ні.
Я не хочу розбити голову японцеві.
І не хочу втратити батьків.
Лишитися самій…
Я краще помру.
Сунджа, слухай мене уважно.
Забудь те, що я сказав.
Я людина, що вже не розуміє, як жити в цьому світі.
Розумієш?
Добре.
Коли ви востаннє бачили рибалку Сона?
Кілька днів тому.
Як думаєте, куди він поїхав?
Вибачте, я не знаю про його плани.
Тату!
Раніше він не проявляв зрадництва.
Він лишив тут усі свої речі.
І винен нам за два місяці проживання.
А в той вечір…
Він забагато випив.
Думаєте, це його виправдовує?
Аж ніяк.
Нас усіх шокували його слова.
Але ви не повідомили поліцію.
Якщо бачите зрадника,
ваш обов'язок – повідомити.
-Пане… -Як ти смієш перебивати?
Ми даємо цим ідіотам прогрес, нововведення, освіту,
а вони брешуть нам у вічі.
Заспокойся.
Просто винесемо йому попередження.
Ми надто поблажливо до них ставимося.
Вибору немає.
Якщо перетиснути, спалахне бунт.
Другого шансу не буде.
Якщо дізнаєтеся, де він, повідомте.
Пані, я чув, ви чудово готуєте.
Хочу завітати до вас і перевірити.
Будь ласка, коли забажаєте.
Ходімо.
Як він зрозумів, що треба тікати?
Його хтось попередив?
Я нічого не казав.
Ми все не з'їмо. Ти так багато готуєш.
Тобі треба їсти.
Подивися на себе у дзеркало!
Худий як тріска.
Поклади зелену цибулю.
Промий холодною водою.
Очевидно, у тебе немає часу готувати, як і в батька.
Ви обидва забагато працюєте.
Я радив йому продати клуб патінко.
Нерухомість тепер у ціні, треба інвестувати в магазини чи квартири.
-Він тобі не сказав? -Що?
Він відкриває другий клуб.
Не дивуйся.
Ти ж знаєш, що він про це думав.
Де він візьме гроші?
У банку.
Усі тепер так роблять.
Він пишається тим, що створив.
І не треба його соромити.
Хто сказав, що я його соромлю?
Цього не треба казати.
Я вже давно живу на світі й нюхом це чую.
Принеси яйце.
Скажи чесно.
Ти поїдеш? Ти тут не назавжди?
Що ти таке кажеш?
Батько дурить себе, що нам, корейцям, тепер живеться краще,
але я знаю, що це не так.
В Америці ти будеш у безпеці.
У безпеці від чого?
Соломон?
-Соломоне! -Етсуко-сан!
Вибач, але в ресторані було стільки роботи. Не могла піти раніше.
Весь тиждень бракує людей.
А твій тато сказав, що зайнятий і мене не підвезе.
Ого. Ти став такий красивий.
О, яке життя несправедливе.
Чому ти став красивий, Соломоне,
а в мене лише з'явилися нові зморшки?
Що ти кажеш, Етсуко-сан?
Ти зовсім не постаріла.
Який же ти!
Мабуть, американки тебе люблять.
Я знаю.
Гей! Паджон!
Ти здурів? Викидати добру їжу!
Поклади сюди.
«Я Рікідозан!»
Хана любила ці жуйки, так?
Так.
Навіщо ти їх бережеш?
Мабуть, я сентиментальний.
Хана з тобою зв'язувалася?
Ні.
Але ми найняли нового детектива, про нього добрі відгуки.
Здається, надія є.
Її рука…
тепер уже більша, ніж моя?
Чи такого ж розміру?
Чому ти така впевнена, що вона ще жива?
Коли матимеш дітей, зрозумієш.
Якщо з нею щось станеться…
Я це відчую.
Ти теж відчуєш, бо ти її любив, правда?
Ти повернувся, і твій батько постійно усміхається.
Я думала, що лише я можу викликати в нього таку усмішку!
А твоя мама…
пишалася б тобою.
Я точно знаю.
Батьку, щось сталося.
Сунджа!
Швидше. Іди!
Іди сюди.
-Еноя яноя! -Що ти робиш?
Еяно яно ух-хіі ухха!
Ми вийдемо в море
Тихо!
Ми пливемо
-У безмежному морі -Годі!
Вилупок!
Подружимося з самотньою чайкою
Ми будемо боротися
Подружимося з самотньою чайкою Ми будемо боротися
Еноя яноя!
Еяно яно ух-хіі ухха!
Ми вийдемо в море
ТОКІО
«ШИФФЛІ»
Доброго ранку.
Дякую, що прийшли, Йоші-сан.
Я бачив його по телевізору.
Так, це наш шановний клієнт.
Вітаю, Баєк-сан. Я проведу вас у ваш кабінет.
…ми можемо владнати на місцевому рівні.
Тому протягом літа…
Прошу сюди.
«ШИФФЛІ» СОЛОМОН БАЄК
-Соломон Баєк. -Містер Ендрюс.
-Том. -Я багато про вас чув.
Скажи відверто.
Я маю тебе стерегтися, правда?
Через мене не турбуйтеся. Я тут ненадовго.
Що ж, вітаю.
Вибачте! Прошу вашої уваги!
Що сталося?
Імператор Японії Хірохіто помер.
За офіційним оголошенням, імператор помер від раку.
Йому було 87 років…
Сьогодні країна оплакує велику людину…
Він правив під час японської окупації Кореї.
Його вважали богом…
Він правив під час японської окупації Кореї,
коли багато сімей втратили своїх близьких.
Сунджа.
Тату.
Колись давно
я думав, що щастя оминає мене,
що маленькі радості, доступні іншим людям, недоступні мені.
Але в моєму житті з'явилася твоя мама,
а потім ти…
І я зрозумів, що щастя – не головне.
Я повинен стати вартим тебе, Сунджа.
Стати сильним,
щоб відігнати від тебе всі тіні.
Скоро ти теж станеш сильною.
Ти матимеш власних дітей.
І теж муситимеш довести, що варта їх.
Ти зможеш, Сунджа.
Я вірю в тебе.
ЧЕРЕЗ ДЕВ'ЯТЬ РОКІВ
Пане,
за звичаєм, новий рибний брокер
має висловити свою повагу.
Так, він дурень,
але він один з них.
Авжеж я висловлю йому повагу.
Щотижня в конверті.
Якщо він любить щось інше…
Ні, це його влаштовує.
Ви тут недавно і не знайомі з нашими звичаями…
Не треба мені пояснювати.
Сунджа…
Хто ця дівчина?
Яка дівчина?
Ота.
Сунджа, я залишив тобі найбільшу!
Ніхто.
Здається, її мама управляє пансіонатом у Йондоні.
Удова.
Переклад субтитрів: Олена Цехмейструк