DETTA DRAMA ÄR FIKTIVT OCH PERSONER, PLATSER, ORGANISATIONER
OCH ALLA NAMN, OCH HÄNDELSER SOM SKILDRAS I DENNA SERIE
ÄR FIKTIVA. INGEN IDENTIFIERING MED FAKTISKA PERSONER,
FÖRETAG, PLATSER, EVENEMANG ELLER PRODUKTER ÄR AVSIKTLIGA.
Stanna.
Okej, ta god tid på er.
Okej?
Det är så varmt.
Ta god tid på er. Det är ingen brådska.
Okej.
-Håll barnet i handen. Var försiktig. -Okej. Okej, kom igen.
Så ja.
Ställ er på rad, allihop.
Följ mig.
Få se, var är det här stället... Det ni ser här
heter Stotsenburgparken. Det är en park.
När jag säger Burg tror vissa att jag pratar om mat.
Japanska soldater tog över den här platsen,
sen kom amerikanerna och förintade dem
och gjorde en park.
Det här är...
Titta. Det fanns en artillerienhet här.
Varför är vi här? Det finns inget att se.
Jag blir arg. Och det är varmt.
Herrn, vad sa du? Vad sa du?
Det var krig här. Det är klart att det är förstört.
Det var en krigsplats. Därför finns det inget här.
Jösses, det är en historisk plats. Kom igen.
Va?
Hej.
Herr Na?
Herr Woo. Det var ett tag sen.
Hur har du haft det?
Jag mår bra. Vad är det?
Mr Woo, är du fortfarande i Filippinerna?
Ja, jag är i Filippinerna.
Du borde hälsa på. Jag ser till att du trivs.
Jag borde hälsa på.
Jag vill verkligen, men jag har inte tid.
Hur som helst,
herr Woo, känner du en Cha Moosik?
Cha Moosik?
Ja, jag känner honom.
Det är bra.
Jag hatar att be dig om en tjänst efter att inte ha pratat med dig på så länge...
...men kan du
ge honom en omgång?
Jag? Ta hand om Moosik?
MANILA CHINATOWN
Som du vet var det ett dumt misstag. Jag vill be om ursäkt.
Broder, jag släpper det här.
Men förvänta dig ingen andra chans.
Okej. Tack, broder.
Han bodde i Caliz, men nu är han i Manila.
Moosik bad mig om ursäkt.
Ställ inte till med problem.
Han har inget med herr Cha att göra. Jag låter honom inte komma undan.
Varför är du så besatt av honom?
Det handlar om min stolthet!
Snälla, låt mig ta hand om honom.
Okej, men du får inte använda några vapen.
Oroa dig inte, chefen.
BIG BET
LÖNNMÖRDARE
FÖRBJUDET OMRÅDE
Okej.
Stanna här, sir. Din väska här.
Han säger nåt.
Be om ursäkt.
-Förlåt. -Din väska här.
Förlåt.
Vad är det här?
Vad i helvete? Cigaretter?
Vad är det med dig?
Förlåt, chefen.
Förlåt, sir.
Mr Woo!
Allt bra?
-Varför dröjde det? -Hej, herrn.
Vi fick lite problem där inne.
Varför är din nacke så stel? Vad är det med rosetten?
Buga ordentligt.
Låt mig buga ordentligt!
Hördu. Stå upp, för fan.
Du skämmer ut mig.
Alla ser att du är en ligist.
Det var ett skämt. In i bilen.
-Hoppa in. -Kom igen.
Han kör oss.
ANKOMST
Ni ser så stiliga ut i era kostymer.
Förresten, herr Woo. Vem är Cha Moosik?
Varför kan du inte göra nåt?
I Korea skulle spelet vara över.
Men här i Filippinerna...
Det är tufft.
Jag förstår. Är det så illa?
Har du en plan?
Jag har aldrig varit i Filippinerna.
Är det första gången du är här? Ni också?
-Ja. -Ja, sir.
Jag har varit i Cebu.
Varför är du klädd så där om du har varit i Cebu?
Är du inte varm?
Jag har klätt upp mig.
Skitsnack.
Om du bara får honom att komma tar vi hand om resten.
Hur långt skulle ni gå?
Tillräckligt.
Jag kan konfrontera honom,
men om nåt händer hade jag inget med det att göra.
Oroa dig inte.
Vi tar hand om det.
Herr Jung.
Jag satte in 30 miljoner won.
Så spela med 20 miljoner won så länge.
Skicka resten till din fru.
Tio miljoner won?
Försök inte vinna nåt med dem. Skicka det bara.
Till räkningar.
Tio miljoner won är för mycket.
Tycker du inte synd om din fru?
Skicka det bara.
Ge mig kontonumret. Jag skickar det.
Hon mår bra. Jag skickar tillräckligt med pengar. Det behövs inte.
Herr Jung, kan du inte lyssna på mig för en gångs skull?
Herregud, vad envis du är.
Ett ögonblick.
Hej, herr Woo.
Hej, herr Cha.
Var är du?
På golfbanan.
Har du tid att prata?
Ja, jag kan prata. Kör.
Jag har nåt att prata med dig om.
Kan vi träffas?
Visst, självklart. När ska vi träffas?
Vad sägs om åtta på kvällen?
Åtta på kvällen i dag? Visst, det kan jag göra.
Var vill du träffas?
Hej.
Var är du?
Jag är på väg nånstans.
Killen från koreanska avdelningen är på vårt kasino nu.
Jaså?
Fan. Han sa att du skulle låta honom spela.
Ja, det stämmer.
Ge honom 200 000 pesos
och låt honom spela.
Okej. Okej.
Förlåt, samtalet tog ett tag.
Inga problem.
Jag är alltid ensam, så att vara på ett sånt här kasino...
-Det är trevligt. -Gillar du att spela?
Ja. Jag gillar att spela, men...
Min lön är liten, så det blir inte ofta.
Men jag gillar det.
Du kan väl spela lite? Jag hämtar marker.
Om det är okej med dig, gärna.
-Är du herr Cha? -Ja.
Vem är du?
-Jag är en av herr Woos bekanta. -Okej.
Sitt, snälla.
Var är herr Woo?
Han sa att han är på väg.
Sätt dig.
Vänta.
Jag vet inte vem du är.
Och du har inte ens presenterat dig. Det borde komma först.
Självklart.
Jag äger ett litet företag i Busan.
Vad för slags företag?
Jag gör lite av varje.
Du vet?
Herrn.
Du begår ett misstag.
Du förstår,
jag är inte så bra...
...på att bli vän med främlingar,
och jag vill inte bli deras vän.
Va?
Gör det ont?
Stötta benen.
Allvarligt.
200 000 pesos är mycket pengar,
och allt försvann så fort.
Du kan vinna tillbaka dem. Det är inte så svårt.
Ursäkta mig. Mer.
Eftersom kasinot är så stort måste det finnas
en enorm summa pengar på det här stället på en dag.
Vi tjänar och förlorar mycket.
Men ändå. Till exempel,
det måste vara mycket jobb att skicka allt till Korea.
Tack. Du måste vara upptagen.
Jag jobbar inte mer än andra.
-Tack. -Det är en del av mitt jobb.
Alla agenter här är väl koreaner?
Ja.
Många av dem är koreaner.
Jag vet att jag inte borde säga det här eftersom vi precis har träffats,
men jag har alltid jobbat för regeringen.
Jag kan inte fortsätta så här för alltid. Jag måste tänka på pensionen.
Jag tänkte att jag kanske kunde jobba på ett sånt här ställe.
Den här branschen är väl farlig?
Det är okej.
Jag är ledsen att behöva nämna en så olycklig händelse,
men Philip jobbade väl också som agent här?
Han var med om en olycka i Manila.
Det fick mig att tänka att det måste vara svårt.
Du missförstod nog.
Philip var vän med Sanggu, så jag träffade honom bara ett par gånger.
Men han jobbade för Casabee, inte för oss.
-Jaså? -Ja.
Då hade jag väl fel.
Fröken Kim Sojung var anställd på hotellet, eller hur?
Jag såg henne en gång när jag var här.
Sa du inte att du var här för att spela?
Jag menade inget med det.
Jag hörde precis vad som hände, för det var ett fall
med koreaner i Manila.
Det kanske var dumt att fråga.
Det var ju inget bra. Jag är ledsen för det.
-Jag är ledsen. -Det är okej.
Jag skiter i om de knullade, stadgade sig eller dog.
Okej?
Jag vet inte hur mycket du vet,
men en av våra anställda, Sanggu, var där och dog nästan.
Det är vi som borde klaga.
Och sen åkte de fast när de flydde med fröken Kos pengar.
Sen kom snuten och sköt dem och stack med pengarna.
Så varför kommer du till mig med den här skiten?
-Förlåt. Jag borde inte ha frågat. -Fan!
-Jag tar tillbaka det. -Jag står inte ut.
Vad är det?
-Fan också. -Vad händer?
Vad hände?
Jag hörde om stället, så jag tänkte spela.
Jag sa nog nåt fel.
Han blev nog lite upprörd. Ni kanske kan prata en annan gång.
Visst.
-Vem är du, förresten? -Jag?
-Jag är bara tjänsteman. -Tjänsteman?
Ja.
Vad för slags tjänsteman?
Jag jobbar på koreanska avdelningen i Agiles.
Så du är polis?
Jag ska nog gå nu.
JUNGPAL TJALLADE NOG FÖR EN KOREANSK POLIS.
Är det roligt?
Vad är så roligt?
Vilka är ni?
Vi?
Hjältar som upprätthåller rättvisan?
Herr Cha.
Du har begått ett misstag.
Att stjäla från en kund medan du driver ett kasino?
Vilka pengar?
Det borde du veta bättre än vi.
Tio miljarder won är inte lite pengar.
Har fröken Ko skickat dig?
Herr Cha.
Om du inte svarar ärligt på mina frågor
eller försöker hålla tyst...
...blir det en miljard won per finger.
-Hördu. -Upp till tio miljarder.
-Okej? -Varför gör du så här?
Gör det inte.
Första frågan.
Var är pengarna?
Klipp av det.
Sluta!
Vänta. Vänta lite.
Så det handlar om pengarna? Är allt på grund av pengarna?
Självklart.
Om du ger oss pengarna försvinner vi tyst.
Okej, visst.
Du får dem.
Jag ringer och säger åt dem att ta hit pengarna.
Jaså?
Tio miljarder med ett samtal?
Hördu. Jag driver ett kasino.
Jag kan be dem ta in mer än så.
Så du har tio miljarder i kontanter?
Fan. Jag är så jävla avundsjuk.
Kan vi också få lite pengar då?
Jag har dåliga nyheter.
Din telefon är helt krossad.
Även om du kunde ge oss tio miljarder kontant,
vad ska vi göra med dem?
Jag sätter in det på ditt konto.
Oj, du är verkligen speciell.
Eller hur?
Lägg undan den.
Hämta kniven de skär av fiskhuvuden med.
Herr Cha, jag är bara nyfiken.
Om du har så mycket pengar,
hur mycket är dina vrister värda?
Fan, herr Cha.
Ser vi ut som idioter?
Jag har hört mycket om dig.
Du är ett stort namn i Filippinerna, eller hur?
Glöm fingrarna. Vi sparar lite tid.
Vi tar en vrist, som en man.
Håll honom.
Hallå!
Era jävlar!
Säg till om det är obekvämt.
Vi kommer tillbaka och skär av den andra också.
-Din jävel. -Okej.
Släpp mig, din jävel!
Moosik, ge mig en chans till!
-Fan! -Du, Billy.
Ha så kul. Skicka hem honom, okej?
-Okej, chefen. -Okej.
Var tyst.
Hur visste du var vi var?
Moosik är väl där inne?
Jag tar honom.
Jag kan inte låta dig göra det...
Fröken Ko bad mig ge honom en omgång.
Hördu.
Varför i helvete gör du det här i Filippinerna?
Du.
Han har hela stället under sin kontroll.
Tror du att du kan återvända levande om folk får reda på att du slog honom?
Vad kan fröken Ko göra?
Tror du att hon kan rädda dig när du är i Filippinerna?
Varför riskerar du livet för det här?
Jag fattar inte.
Men jag följer fröken Kos order.
Så fan heller.
Stick om du är klar.
Jag städar upp efter dig.
Jag vill inte ens andas samma luft som han.
Det vet du väl?
Herregud.
Så det slutade så här.
Döda mig inte!
Hej då. Jag hoppas att vi aldrig ses igen.
Hallå! Din jävel!
Hördu, jag får dåligt samvete!
-Taeseok... -In med dig. Du skadar huvudet.
Jag stänger luckan.
Jag stänger luckan!
Hej då, din jävel.
Fan också.
DAEJEON, KOREA
Vem fan ringer så här dags?
Hallå?
Hej, Sangchul.
Det är jag, idiot. Vad gör du?
Jag sov. Har du druckit?
Jag dricker alltid.
När du drev spelhålan i Daejeon fanns det väl två ägare?
En av dem var Moosik.
Ja, hur så?
Han sög allt ur dig och lurade dig, eller hur?
Fan också.
Vad pratar du om?
Varför skulle Moosik lura nån?
Du sa att han gjorde det.
Han fick några hundra miljoner, va?
Det var Chiyoung som tog pengarna. Moosik lurade ingen.
Han tog bara ursprungssumman.
Jaså?
Chiyoung bad mig om pengar för att han var pank
när han kom ut ur fängelset.
Men Moosik tog bara 50 miljoner won.
-Fan. -Vänta.
Gjorde du Moosik arg?
Så fan heller.
Var snäll mot Moosik, okej?
Han talade bara väl om dig när du betedde dig som en skit.
Visst, din jävel.
Fan.
Jag la den i hans rum.
Okej.
Är vi klara?
-Ja. -Okej.
Vilka är de?
Städarna.
Ska jag släppa av dig hemma?
Hur hittade du mig?
Jag följde efter den jäveln.
Den jävla kaninen.
Kom igen.
Ta ut den! Fort!
Tack.
Det behövs inte.
Hallå!
Kom igen.
Fan!
Chefen...
Vad hände?
Chefen, har det hänt nåt?
Vad hände med ansiktet?
Du svarade inte ens när jag ringde. Var har du varit?
Jag har skickat
Taeseok tillbaka till Korea.
Okej?
GÅGATA
Du har rätt.
Det här är torgets bästa nöjesdistrikt.
Snygg kropp!
-Glöm inte. -Kom igen!
High-five.
Mr Woo, det här stället är galet.
Vad är det här för ställe? De där damerna!
Det är som om de håller världscupen i Filippinerna.
-Herr Woo, vad är det för ställe? -Alla är galna.
-Herr Woo. -Jag menar... Va?
Varför åker vi inte till Korea Town?
-Trivs du inte här? -Det är inte det.
Är du orolig?
Jag får inte tag på Taeseok,
och vad ska jag säga till fröken Ko?
Jag ska prata med fröken Ko.
Oroa dig inte och ha bara lite kul, okej?
-Du kom ända hit... -Mr Woo!
-Sötnos, det var länge sen! -Det var länge sen.
Kom in i min bar.
Mr Woo, ska vi gå in där?
Okej.
Vi har nya, roliga och sexiga tjejer.
Kom hit.
Kom igen!
Kom igen, killar!
Titta på mina tjejer!
-Alla är modeller. -Det är fint.
Se till att få ett smakprov på alla tjejer här, okej?
Ursäkta mig.
Ut, allihop.
Skynda på. Ut med er.
Rebecca.
Varför?
-Vart ska du? -Vi älskar dig.
Har hon speciella tjejer eller nåt?
Hej, herr Cha. Vad är det?
Herr Woo.
Varför är det så svårt att nå dig?
Jösses, jag visste inte att du ringde.
Kom igen.
Vad menar du med att du inte visste?
Jag som har ringt så många gånger?
Du kom inte ens till mötesplatsen.
Herr Cha.
Sätt dig.
Sitt.
Vilket gäng är du med i?
Yangdo-gänget i Busan.
Varför tar ett gäng från Yangdo order från fröken Ko?
Kopplade Taeseok ihop er?
-Herr Woo. -Ja?
Vad fan gör du?
Jag försökte säga nej,
men de var så envisa...
Det stämmer.
-Han har inget med det att göra. -Hördu.
Din lilla skit...
Hördu. Ge mig en pistol.
Du, kom hit.
Stå här.
Hördu.
Var kommer allt mod ifrån?
Om jag trycker av nu kommer ingen att hitta ditt lik.
Håll tyst.
De vuxna pratar. Var är ditt hyfs?
-Ja, herrn. -Okej?
Sätt dig igen.
Nu ska vi se.
Korea är er hemmaplan.
Eller hur?
Skulle jag kunna slå er om jag var i Korea?
Nej, inte en chans.
Men jag bor här.
Min hemmaplan är i Filippinerna. Tror ni att ni kan slå mig här?
Nej, det kan ni inte.
Mr Woo vet det bättre än nån.
Ja, självklart.
Herr Cha har rätt.
Då måste vi respektera varandras revir.
Det är det enda rätta.
Eller hur?
Ja, sir.
Har jag rätt eller vad?
-Du har rätt. -Ja, sir.
Har jag rätt?
-Ja, sir. -Ja, herrn.
Så...
...sluta larva er här och åk hem, okej?
Åk tillbaka
och framför mitt meddelande exakt.
Jag ska vara storsint och släppa det den här gången.
Men om ni nånsin försöker nåt sånt här igen,
ser jag till att ni får betala för det.
Uppfattat?
-Ja, herrn! -Ja, herrn!
Gå.
Stick.
Kom igen. Vi går.
-Mr Woo. -Vad?
Ja?
Om du har gått i pension...
...borde du inte vara på såna här ställen. Skäms du inte?
Förlåt. Det gör jag verkligen, men...
-Det ska inte hända igen. -Det här är sista varningen.
Tack, herr Cha.
Får jag gå?
Kom igen. Fort.
Samarbetet mellan CIDG och koreanska avdelningen för att fånga förövaren
i ett mordfall på koreanska turister
bedöms vara ett bra exempel
som visar hur två länders myndigheter
kan samarbeta mot ett gemensamt mål.
Som polischef,
vill jag uppmärksamma ansträngningarna och uppmuntra dem att fortsätta
sitt hårda arbete med att sänka brottsligheten mot utlänningar.
Jag vill belöna major Oh för hans bedrift.
Tack.
Jag är så stolt.
Behöver du nåt, ring mig.
Självklart. Tack, sir.
Jag skulle vilja be om en sak, sir.
Visst.
Förra veckan mördades ett koreanskt par
och vi har svårt att hitta misstänkta.
Vi har redan bett polisen i Manila
att lämna över övervakningsfilmen, men
de verkar fördröja det, sir.
Okej. Jag ber dem att skynda på saker och ting.
-Något mer? -Nej. Det var allt.
Okej, bra.
Okej.
Tack så mycket.
Tack.
Kom hit.
Du behöver inte tacka mig.
Jag gör bara mitt jobb.
Det tänkte jag inte göra.
Bra.
Jag frågade Manny hur han känner inför matchen,
och han sa att jag borde lita på honom.
Manny är sitt gamla jag.
Han knockar honom i en rond.
Ska du se matchen i Vegas?
Vi har redan bokat en hel våning på ett hotell där.
Hur mycket satsar du?
Endast 100 miljoner pesos.
Jag är med dig.
Jag har en bra känsla.
Och du, herr Cha? Hur går affärerna?
Jag gör mitt bästa.
Har du hört talas om stenbrott?
Det här är stenutgrävningsbranschen.
-Ja. -Bra.
För jag har ett jobb åt dig.
I Lubao,
för att samla in tullavgifter från alla lastbilar som passerar.
Skulle du vara intresserad?
Jag är bara en enkel man. Tror inte att det är för mig.
Det är ett enkelt jobb för en enkel man.
Allt du behöver göra är att sitta där och tjäna fyra miljoner pesos i veckan.
Daniel.
Då det är mitt område,
om du tillåter mig,
kan jag göra det lönsamt för dig.
Förlåt, herrn.
Gör det då. Det är ett enkelt jobb.
Tack, chefen.
Men varför låter du inte John ta över?
Vilken man.
Han säger alltid nej till affärsmöjligheter.
Golfbanor, fängelsemat.
Men i slutändan kommer du alltid att säga ja till mig.
Jag håller mig för mig själv.
Det är nog på andra våningen.
-Var? -Ja, här.
MINS KONSULTFIRMA
Fan, varför öppnade han sitt kontor på ett sånt här ställe?
Hans hotell, då?
Mins konsultfirma?
Jösses, han har blivit stor. Jag minns när han anordnade fester.
Hej.
Hej, herr Min.
Varför ser du så förvånad ut?
Hej. Vi träffades på öppningsceremonin.
Vad gör du här?
Eftersom du hindrade mig från att komma tillbaka hit,
fick jag ta en omväg.
Det minns jag inte.
Jaså?
Då måste jag ha misstagit mig.
Förresten, varför öppnade du kontor här
och inte på ditt hotell?
Varför ha kontoret på ett fint ställe?
Det sparar pengar.
Jag förstår.
Jag sätter mig, om det går bra.
Du är imponerande, herr Min.
Du är bra på att budgetera.
Du är inte här för att smickra mig. Kom till saken.
Ja.
Jag är här för att reda ut mina andelar.
Andelar? Vem har sagt att du har andelar?
Kom igen, herr Min.
Säg det inte så.
Så vitt jag vet har herr Choi definitivt investerat.
-Om du bara spelar dum... -Det behövs inte.
Vi klarar oss.
Herr Min, du har känt mig länge, eller hur?
Jag har behandlat dig som en far sen jag var i Manila.
Därför investerade jag mina pengar utan kontrakt för det mesta.
Det erkänner du väl?
Spelar du in det här?
Tja...
Nej. Varsågod. Du kan spela in det.
Gör du det i hemlighet
kan det inte användas som bevis i rätten. Gör det öppet.
Jag är bara glömsk ibland. Då spelar jag in det här.
-Lyssna noga, herr Choi. -Ja, herrn.
Du investerade inte pengarna. Jag lånade dem.
Jag lånade dem på en skuldsedel.
Skrev vi nånsin ett kontrakt?
Dessutom sa jag väl att jag betalar tillbaka när jag kan?
Herr Min, jag ber dig inte att ge tillbaka mina pengar nu.
Jag har investerat.
Min andel är 30 procent. Du sa det själv.
Men nu när ditt hotell går så bra
spelar du dum.
När sa jag det?
Trettio procent? Skojar du? Du gav mig bara fem miljarder won.
Vet du hur mycket hotellet är värt?
Låt mig vara mer exakt.
Det var exakt 5,6 miljarder won! 5,6 miljarder won.
Du började med tio miljarder.
Mer än hälften av pengarna kom från min investering.
Du behåller mycket då jag bara kräver 30 procent.
Du hade aldrig kunnat börja utan mina pengar.
Sluta med det här tramset! Okej?
Tror du att det är en barnlek att få tillstånd?
Att köpa marken i bitar och ta lån.
Det är större bidrag än att bara investera.
Sluta vara så arrogant!
Allvarligt. Jag står inte ut längre.
Herr Min, vet du vad man kallar det här? Det är bedrägeri.
Ett muntligt avtal är ett avtal.
Man måste vara galen för att låna ut 5,6 miljarder won.
Klart att det var en investering.
Kalla det bedrägeri om du vill. Jag bryr mig inte.
Jag är klar här. Gå.
-Herr Min... -Dessutom,
om du kommer tillbaka ringer jag polisen.
Gå.
-Vänta, herr Min. Jag vill bara... -Låt mig äta i fred.
Men jag är konsul.
Chefen nämner aldrig mig när han pratar affärer.
Trots att jag gör allt hans skitgöra.
Så, du vet...
Det slog mig aldrig att jag kunde driva ett eget företag också.
Man vet aldrig vad som händer.
Du måste börja tänka på din framtid.
Ta hand om dig.
Du.
Tack.
Jag menar det.
Och fan ta dig.
Fan ta dig också.
Philip!
Så det du säger är
att du fick åka tillbaka till Korea så fort du kom dit?
Ja.
Vad fan skulle jag göra? Jag var tvungen.
Herregud.
Det är galet.
Han tog mig djupt in i bergen långt utanför staden.
Sen sa han: "Herr Choi, åk tillbaka till Korea."
Han hotade mig och sa:
"Jag skulle kunna döda nån här och ingen skulle få veta."
Va? Hur vågar han?
När han sa det blev jag så rädd.
Jag har hört mycket om honom,
men jag kunde inte göra nåt när jag konfronterade honom.
Låste han inte in en koreansk kund och torterade honom för ett tag sen?
-Den jäveln. -Jag sa ju det.
Den jäveln hotade min familj också.
Han gör det hela tiden.
Om jag hade en pistol skulle jag skjuta ihjäl honom.
Döda honom då.
Om jag inte jobbade för regeringen
-hade jag redan skjutit honom. -Gör det.
Min pojkvän är maffiaboss.
Om du ber honom göra det, gör han det.
-Verkligen? -Ja, verkligen.
Han har höjdarna på sin sida, så det blir ett rent jobb.
Inga problem.
Fan.
Varför säger du så helt plötsligt? Du skrämmer mig.
Vad kostar det?
Kommer det inte finnas några bevis?
För att allt ska gå bra kostar det cirka 20 miljoner pesos.
Va?
Vad fan pratar du om?
Många skulle göra det för 100 000.
Tjugo miljoner pesos? Du måste skämta.
Herr Jo.
Har du nånsin dödat nån?
Vad vet en statstjänsteman?
Vill du ge jobbet till en amatör och hamna i fängelse,
eller ge det till ett proffs och leva resten av ditt liv i frid?
Jag menar...
Kan du garantera det?
Ser jag ut att ljuga?
Varför är du plötsligt så allvarlig?
Jag är inte rädd för honom.
Han är bara inte värd min tid.
Nu dricker vi.
Jag går på toa.
Moosik.
Jag behöver bara 100 miljoner won.
Jag har redan sagt nej.
Kom igen, snälla.
Jag slutar om jag förlorar.
Jag svär. Jag åker tillbaka till Korea.
Har du blivit galen?
Om du förlorade 20 miljoner har du tjänat tio miljoner.
Tack och lov att din fru fick pengarna.
Varför kan du inte ta ditt förnuft till fånga?
Jag vet!
Nej, det gör du inte!
Du har brutit ditt löfte så många gånger!
Du ber om 30 miljoner, sen 100 miljoner.
I den här takten förlorar du den ursprungliga summan.
Moosik, jag skickar pengarna när jag åker tillbaka till Korea.
Snälla, jag ber dig! Kom igen!
Det här är sista gången.
Självklart. Jag ska hålla mitt löfte.
Jag svär att jag ska hålla det.
Jag menar det. Tack så mycket.
Tack!
Man kan inte spela med 20 miljoner efter hundratals miljoner.
Det kan man bara inte.
Spelare tappar tidsuppfattningen.
Oavsett vad klockan är ringer de när de har slut på pengar.
WOOSAM PRECISIONSMASKINER, JUNG SUK-WOO
Hallå?
Moosik, får jag prata med dig om en sak?
Vad är det?
Kom hit. Jag måste prata med dig.
Titta på klockan. Det är för sent för det här.
Okej.
Löfte, så fan heller.
Jag tror inte att det här funkar.
Okej, och?
Du gav mig 100 miljoner. Jag spenderar 900 miljoner till,
och skickar en miljard när jag är i Korea, okej?
Du får tre miljarder.
Sluta titta på mig så där. Ge mig bara de jäkla pengarna.
Det jag har nu räcker inte på långa vägar!
Jösses.
Du gör mig galen.
Okej, då.
Jag ger dig 900 miljoner. Men du tar ansvar för det.
Hej, det är jag.
Sätt in 900 miljoner won på herr Jungs konto.
Jag sa 900 miljoner, din idiot.
Ja. Okej.
Du har pengarna.
-Tack. -Vi ses.
Okej. Hej då.
MEDDELANDEN
HERR JUNG ÄR HÄR
HAN ÄR PÅ VÄG ATT FÖRLORA ALLT
HAN FÖRLORADE ALLT
DET RÄCKER
Skickade de pengarna?
Ja.
Är du säker?
Ja.
Oroa dig inte.
Ska du verkligen göra det?
Hur så?
Är du rädd?
Nej, självklart inte.
Jag trodde bara inte att de skulle skicka pengarna.
Det kom bara så plötsligt.
Hördu.
Oavsett om vi går vidare,
så är det upp till dig.
Okej?
AGILES STADSHUS
Borgmästaren?
Chefen för skattemyndigheten är här.
Ja, herrn.
Du kan gå in.
God morgon, borgmästaren.
Jösses, Jose.
Vad är det med dig?
Du åkte fast igen.
Varför gömde du drogerna i din flickväns hus?
Förlåt.
Tänkte du använda allt själv?
Självklart inte.
Jag gömde bara det jag fick som säkerhet.
Jag vet inte hur de listade ut att jag hade drogerna.
Nån som är skyldig dig pengar måste ha anmält dig.
Nån som handlar med droger.
Om det var upp till mig skulle jag sätta alla knarkarna i fängelse.
Jag tar hand om det, sir.
Vad ville du prata om?
Jag har fått ett jobb.
De vill döda nån.
Han är korean.
Nån bad min flickvän att fråga mig.
Jag vill verkligen inte göra det.
Men jag har redan tio miljoner pesos.
Vad kan jag göra?
Han är stammis på restaurangen.
Han blir nog inblandad i mina affärer också.
Affärer följs alltid av problem.
Hur mycket får jag?
Vi kan dela allt på hälften, exklusive mina utgifter.
Det räcker inte.
Jag vill ha 70 %.
Och du betalar för operationerna.
Har han livvakt?
Nej.
Jag tar hand om det. När vill de ha det gjort?
Så snart som möjligt.
Skicka pengarna först då.
Du kan gå.
God morgon, borgmästaren.
Undertexter: Carita Koro